ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 р. 	Справа № 816/4581/15	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Супрун Є.Б.) від 05.03.2018 року по справі № 816/4581/15
за позовом            ОСОБА_1 
до           Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
третя особа           Лубенська міська рада Полтавської області
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 10.06.2015 №4038-15 та №4040-15. Стягнув на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.
23.01.2018 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про повернення судових витрат, в якому заявниця вказує, що дана справа розглядалася судами неодноразово. Так, у 2016 році суди першої та апеляційної інстанції відмовили у задоволенні її позову. Проте, Вищий адміністративний суд України, скасувавши ці судові рішення, направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. За наслідками нового розгляду суд, задовольнивши її позов, вирішив питання про судові витрати в частині сплаченого судового збору за подачу позову, однак суд залишив без вирішення судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарги.
У зв`язку з цим заявниця просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом винесення додаткової постанови про стягнення з відповідача судового збору в сумі 1120,00 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року по справі №816/4581/15 заяву залишено без розгляду.
Заявник не погодилася з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити подану нею заяву.
Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року по справі № 816/4581/15 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач 20.12.2022 р. надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Також у відзиві відповідач просив замінити відповідача на правонаступника - ГУ ДПС у Полтавській області, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44057192).
Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 № 893 "Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено Головне управління ДПС у Полтавській області як територіальний орган ДПС, утворений на правах відокремленого підрозділу.
Згідно з ч.  ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити, замінити відповідача по справі – 
Лубенську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області, на правонаступника -ГУ ДПС у Полтавській області, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44057192).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лубенської ОДПІ було відмовлено.
Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 зазначені судові рішення скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
За наслідками нового розгляду постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Лубенської ОДПІ від 10.06.2015 №4038-15 та №4040-15.
23.01.2018 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про повернення судових витрат.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що оскільки клопотання про повернення судових витрат ОСОБА_1 подала лише 19.01.2018, з урахуванням наявності законодавчо-визначених обставин, які перешкоджають вирішенню питання щодо судових витрат, суддя залишає відповідне клопотання без розгляду у зв`язку з пропуском строку встановленого статтею 139 Кодексу.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Підставою для звернення позивача до суду із вказаною вище заявою слугувало те, що під час розгляду справи № 816/4581/15 по суті, не було вирішено питання про судові витрати.
15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.
Зокрема, новою редакцією КАС України було визначено інший порядок вирішення питання про розподіл судових витрат.
Разом з тим, суд зазначає, що у цій справі питання розподілу судових витрат повинно було бути вирішено на час винесення відповідних судових рішень, і стосується періоду в якому було винесено судові рішення, коли ці питання регулювалися приписами КАС України у редакції до 15.12.2017 року, тобто час вчинення процесуальних дій регламентовано іншими положеннями чинного законодавства, яке на цей час змінено.
Що стосується посилання суду першої інстанції на пропуск строку для подання заяви про розподіл судових витрат як на підставу залишення без розгляду клопотання позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зміст наведеної вище норми свідчить про те, що вона стосується питання стягнення витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи.
Разом з тим, приписами ст. 132 КАС України визначено види судових витрат, а саме: судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи.
На підставі цього, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що норми ч. 7 ст.139 КАС України регулюють лише питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат визначених у ч. 3 ст. 132 КАС України, а не судового збору, а тому  строк встановлений цією нормою поширюється лише на вирішення питань щодо окремого виду витрат - витрат пов`язаних з розглядом справи, а не судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд задовольнивши позов повинен стягнути всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті.
При цьому, приписами КАС України не вимагається окремої заяви з цього питання з боку сторони у справі.
Також суд зазначає, що ч. 3 ст. 143 КАС України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Разом з тим, ці положення набули чинності лише з 15.12.2017 р., та фактично встановили новий процесуальний обов`язок подання заяви про розподіл та відповідних доказів до цієї зави.
В свою чергу, на момент вирішення справи, зокрема станом на 12.09.2017 року діяла інша редакція процесуального закону, зокрема ст. 168 КАС України яка не передбачала строків для подання заяви про вирішення питання про судові витрати, обмежуючись строком виконання судового рішення. При цьому, суд зазначає, що зазначений термін позивачем було дотримано.
Також суд зазначає, що докази, які підтверджують факт та розмір судових витрат (щодо витрат зі сплати судового збору), на момент вирішення клопотання були, наявні в матеріалах справи, а отже, були подані в межах визначеного строку.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції помилково застосовано приписи ч. 7 ст. 139 КАС України, у зв`язку з чим, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Замінити відповідача по справі – Лубенську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області, на правонаступника -ГУ ДПС у Полтавській області, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44057192).
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року по справі №816/4581/15 скасувати.
Справу № 816/4581/15 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло