Справа № 443/428/22                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І. 
Провадження № 22-ц/811/2159/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       07 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Тинкалюка Дмитра Васильовича на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року в складі судді Павліва А.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, - 
встановив:
У травні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються відповідно до виконавчого листа, який виданий Жидачівським районним судом Львівської області 15.02.2019 у цивільній справі №443/1617/19 з твердої грошової суми в розмірі по 1 300,00 грн на кожну дитину щомісячно із індексацією відповідно до закону на 1/3 частину його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати покласти на відповідача.
Вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі виконавчого листа, який виданий 15.02.2019 Жидачівським районним судом Львівської області, стягуються з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.09.2018. З часу ухвалення рішення змінився матеріальний стан відповідача, оскільки їй стало відомо, що він періодично виїжджає за кордон на роботу та отримує дохід в розмірі біля 25 000 грн щомісячно.
За вказаних обставин та виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну матеріального стану відповідача в сторону покращення, вважає, що належним способом захисту буде збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме присудження до стягнення із відповідача аліментів щомісячно в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме загальним засадам сімейних відносин – справедливості, розумності, моральності.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.
Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.12.2018, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300,00 грн на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття, встановивши стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів ( ОСОБА_1 ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тинкалюк Д.В., вважаючи таке несправедливим, необ`єктивним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування вимог покликається на те, що суд без будь-яких письмових доказів позивачки про заробіток або дохід відповідача дійшов висновку про задоволення позову. Викладене свідчить про упередженість та необ`єктивність суду, зацікавленість на стороні позивача.
Звертає увагу, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів у розмірі 1/3 заробітку суд не взяв до уваги його пояснення у відзиві та матеріали на їх підтвердження про його майновий стан.
Наголошує на тому, що він на державній роботі не працює, підприємницькою діяльністю не займається, власного житлового будинку та земельної ділянки не має, живе у будинку своєї матері, матеріальні умови незадовільні.
Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року та постановити нове, яким визначити розмір аліментів відповідно до майнового стану відповідача, тобто 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.
Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 08.07.2014 та від 17.10.2017 (а.с.5, 6).
Згідно із рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.12.2018, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.26).
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21.02.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-8).
Відповідно до постанови головного державного виконавця від 27.02.2019, відкрито виконавче провадження №58491212 з виконання виконавчого листа №443/1617/18, виданого Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 300,00 грн на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9).
Позивачка ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою КП Ходорівське УКГ №193 від 02.05.2022 (а.с.10).
Відповідно до довідки Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 і в склад сім`ї входять: ОСОБА_7 – мати та брати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.21).
Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача ОСОБА_1 , зі слів матері встановлено, що він проживає в її будинку, свого житлового будинку не має, підприємцем не зареєстрований, і на державній роботі не працює. У даний час складні умови, оскільки немає постійної роботи. Сплачує аліменти на дітей. Матеріально-побутові умови складні (а.с.22).
Як і в апеляційній скарзі, так і у суді першої інстанції сторона відповідача заперечувала позовні вимоги. 
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю (позивачем у справі), яка наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька. 
Одночасно суд зазначив, що змінювати спосіб стягнення аліментів в силу приписів частини 3 статті 181 СК України є правом одержувача аліментів (позивачки) і таке право є безумовним, тобто можливість реалізації цього права не ставиться в залежність від певних обставин, таких як зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення їх здоров`я тощо. Більше того, реалізація цього права направлена, перш за все, для забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Визначений позивачкою розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а саме: 1/3, який вона просить стягувати надалі з відповідача щомісячно як аліменти на дітей, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на двох дітей.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.
Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
В свою чергу, частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Дана позиція викладена касаційним цивільним судом Верховного Суду у Постанові №372/2393/17 від 14.11.2018 року.
Іншими словами, позивачі у відповідній категорії справ, як отримувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження, а саме зміни розміру аліментів, стягнутих у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у відповідній твердій грошовій сумі та навпаки.
З огляду викладене місцевий суд вірно вважав, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів.
Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що відповідач не працює на державній роботі, підприємницькою діяльністю не займається, власного житлового будинку та земельної ділянки не має, живе у будинку своєї матері, колегія суддів звертає увагу, що змінювати спосіб стягнення аліментів в силу приписів частини 3 статті 181 СК України є правом одержувача аліментів (позивачки) і таке право є безумовним, тобто можливість реалізації цього права не ставиться в залежність від певних обставин, таких як зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення їх здоров`я тощо.
В свою чергу, колегія суддів враховує і те, що відповідач інших дітей або непрацездатних осіб на його утриманні немає, є працездатним, протипоказань до праці не має, відтак має реальну можливість працевлаштуватися, при цьому він не надав належних доказів про те, що вживав заходів до влаштування на роботу, однак йому відмолено у такому. 
При цьому,стягнення аліментів у розмірі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів.
Враховуючи зазначене, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу представника відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тинкалюка Дмитра Васильовича - залишити без задоволення.
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий                                                  А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк