ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1492/23 Справа № 180/1190/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитом спадкодавця, -

         В С Т А Н О В И Л А : 

У вересні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитом спадкодавця.
Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є спадкоємцами ОСОБА_3 , який отримав у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» кредит. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на звернення позивача до суду заборгованість по кредиту становить 12109,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту. Оскільки ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент смерті його, то вони вважаються такими, що прийняли його спадщину. 
Враховуючи викладене, банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 12109,93 грн..
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1  та ОСОБА_2  є спадкоємцями  ОСОБА_3  і що вони успадкували після його якесь майно, за рахунок якого можна було б погасити борги. Крім того, суд вказав, що згідно відповіді від 22 вересня 2022 року, наданої Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, станом на 13 вересня 2022 року відомості про коло спадкоємців, про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, у нотаріуса відсутні. 
В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачі є спадкоємцями померлого  ОСОБА_3 , оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Апелянт зазначає, що оскільки відповідачі не відмовились у встановлений законом строк від прийняття спадщини, вони є такими, що прийняли спадщину за померлим позичальником, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого. Крім того, банк вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_3 від 17 березня 2006 року позивач надав йому кредит, а ОСОБА_3 зобов`язувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за його використання. В заяві він вказав, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.
З розрахунку банку вбачається, що ОСОБА_3 скористався наданими йому кредитними коштами, але в повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, в зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 12109,93 грн..
Встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі змісту ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки ОСОБА_3 помер, то відповідати перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.
Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Листом Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 22 вересня 2022 року встановлено, що станом на 13 вересня 2022 року відомості про коло спадкоємців, про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, у нотаріуса відсутні.
Таким чином, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, які прийняли після нього спадщину.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає їх таким, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ..
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Основною умовою для визнання спадкоємця таким, що своєчасно прийняв спадщину, є факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не факт реєстрації місця проживання спадкоємця за адресою місця реєстрації спадкодавця. 
Крім того, сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Жодних доказів того, що відповідачі на час відкриття спадщини дійсно постійно фактично проживали з ОСОБА_3 та прийняли спадщину після його смерті, позивачем не надано, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що такі твердження позивача є недоведеними.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Належних документів, які б підтверджували родинні зв`язки відповідачів зі спадкодавцем позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити до якої черги спадкоємців за законом можуть належати відповідачі та чи мають вони взагалі право на спадкування після смерті ОСОБА_3 ..
Положеннями ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Правило, передбачено ч. 2 ст. 1282 ЦК України відповідно до якого встановлено, що задоволення вимог кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку, може бути застосовано виключно у випадку наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.
В той же час, судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.
Тобто, тільки у випадку наявності двох обов`язкових умов, а саме: - належних та допустимих доказів щодо існування спадкоємців та прийняття ними спадщини після померлого; - встановлення факту відмови спадкоємців здійснити одноразовий платіж в рахунок задоволення вимог кредитора; стане можливим задоволення вимог кредитора шляхом накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_3 та що вони прийняли спадщину після його смерті, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості є недоведеними.
Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також те, що оскільки відповідачі не відмовились у встановлений законом строк від прийняття спадщини, вони є такими, що прийняли спадщину за померлим позичальником, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів того, що відповідачі на час відкриття спадщини дійсно постійно фактично проживали з ОСОБА_3 та прийняли спадщину після його смерті, банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було. 
Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. При цьому позивач не заявляв суду відповідних клопотань про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. 
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. 
Зважаючи, що позивачем є юридична особа – банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко