ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2619/23 Справа № 0417/16970/2012 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року                                місто Дніпро Дніпропетровської області 
Єдиний унікальний номер 0417/16970/2012
Номер провадження 22-ц/803/2619/23
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.
за участю секретаря: Заворотного К.Я. 
учасники справи : 
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним – АТ КБ «ПриватБанк»
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним –  ОСОБА_1 
відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним – АТ «Акцент-Банк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року головуючого судді Слюсар Л.П. по цивільній справі про стягнення заборгованості та про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним,-
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що відповідно до договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34892,37 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 листопада 2012 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. 
Вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають з вищезазначеного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем АТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.
Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року у розмірі 14723,93 дол. США; з АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 10000 грн та з ОСОБА_1 стягнути на користь позивача судовий збір.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2013 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
16 лютого 2016 року ОСОБА_1 було подано заяву про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2013 року. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2013 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: АТ «Акцент-Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року недійсним.
Зустрічний позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року, за умовами якого, їй мав надатись кредит на купівлю автомобіля марки «Хонда Аккорд». Вартість вказаного автомобіля складала 23 168,82 дол. США. (п.7.1 Кредитного договору).
Окрім вказаної суми, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив у п. 7.1. Кредитного договору про необхідність сплати реєстрації автомобіля «Хонда Акорд», що виступав за вказаним Кредитним договором предметом застави, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Також, за умовами Кредитного договору вона мала сплатити страхові платежі за договором страхування від 06 листопада 2007 року та договором особистого страхування від 07 листопада 2007 року. Окрім цього, вона мала також здійснити оплату винагороди за надання фінансового інструменту, проведення моніторингу сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору.
Загальна сума, що надавалась згідно Кредитного договору, складала 34892,37 дол. США.
Дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення Фінансового інструменту, проведення моніторингу та реєстрація предмету застави не є послугами в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», то такі умови Кредитного договору є нікчемними. Тобто, в момент укладання Кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» були недодержані вимоги чинного законодавствам України.
Також, АТ КБ «ПриватБанк» не було надано їй як споживачу фінансової послуги (отримання кредиту) жодного документу, у тому числі листів, в якому були розписані умови кредитування за Кредитним договором. Такі дії АТ КБ «ПриватБанк», а також відсутність у Кредитному договорі інформації, що має міститися в ньому відповідно до Правил, призвели до того, що її було введено в оману при укладанні Кредитного договору, а сам Кредитний договір, як правочин, до форми та змісту якого пред`являються особливі вимоги, укладений з істотними порушеннями. 
Просила визнати недійсним кредитний договір від 07 листопада 2007 року за № K3V3AE00000006.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: АТ «Акцент-Банк», про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року недійсним – відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє адвокат Істамова І.В., просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , як необґрунтоване та незаконне, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що суд першої інстанції в супереч ст. 1054 ЦК України, безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо повернення отриманої суми позики, яка підлягає стягненню в повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Косовської А.О. мотивований законністю та обґрунтованістю рішення.
Інших відзивів на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Косовська А.О. просила апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Представник АТ КБ « ПриватБанк» , Лісіціна О.В.,представник АТ «Акцент-Банк» у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом доставки електронного листа (т.2. а.с.58-59).Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В іншій частині  рішення ,ніким із сторін не оскаржується ,тому апеляційним судом законність та обґрунтованість не перевіряється .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Косовської А.О., дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34 892,37 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 05 листопада 2012 року.
Відповідно до п.7.1 договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 01 листопада 2007 року по 06 листопада 2012 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 34 892,38 дол. США на наступні цілі – 23 168,82 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,75 дол. США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № K3V3AE00000006 від 06 листопада 2007 року, договором особистого страхування №K3V3LK00000006 від 07 листопада 2007 року на строк до 06 листопада 2008 у сумі 1 836,96 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 695,06 дол. США та у розмірі 9184,79 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.
Період сплати вважати період з «7» по «11» числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти ( щомісячний платіж) у сумі 610,01 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. 
Відповідно до п.7.3 договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає HONDA accord, JHMCL96806C221571.
Згідно з п.7.4 договору при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн (т.1.а.с.11-13). 
Відповідно договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ «Акцент-Банк» як поручитель ,та ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитор, уклали договір,відповідно до п.1 умов якого предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками вказаними у додатку 1 до цього договору (далі боржники) всіх своїх обов`язків за кредитними договорами,вказаними в додатку 1 до цього договору (далі-кредитні договори), згідно яких кредитор надав боржникам кредит в сумі ,вказаній в додатку 1 до цього договору, а боржники зобов`язані : повернути кредит в строки,зазначені в кредитних договорах,сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі та строки визначені кредитними договорами,а також сплачувати винагороди,штрафи,пені та інші платежі,відшкодовувати збитки,у відповідності,в порядку та строки,зазначені у кредитних договорах. Відповідно до п.п.2,3,4 договору поруки розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою,зазначеною у додатку 1 до цього договору. Поручитель з умовами кредитних договорів ознайомлений. У випадку невиконання боржником обов`язків за кредитними договорами ,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до додатку 1 до договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року – відомості про боржників зазначено, як ОСОБА_1 ,ІПН НОМЕР_1 ,кредитний договір 07 листопада 2007 року № K3V3AE00000006,валюта долар США,тіло кредиту 34 892,37 , розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10 000 грн (т.1.а.с.8-9). 
14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року заборгованість станом на 27 листопада 2012 року склала 15 975,49 дол. США, в тому числі 12 823,87 дол. США – заборгованість за кредитом; 0,35 дол. США – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 151,27 дол. США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року була призначена судова економічна експертиза, проведення якої було доручено судовому експерту Вавіловій В.В. (свідоцтво № 1091 від 19 лютого 2016 року, стаж експертної роботи з 2001 року),на вирішення якої були поставлені наступні питання : - якою є сукупна вартість кредиту за кредитним договором від 07 листопада 2007 року № K3V3AE00000006 ; - яким є абсолютне значення подорожання кредиту за кредитним договором від 07 листопада 2007 року № K3V3AE0000006 ; - чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» умовам укладеного між сторонами спору кредитного договору від 07 листопада 2007 року № K3V3AE00000006 ?
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року за клопотання судового експерта витребувано від ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткові докази по справі, а саме: додаткові матеріали: банківські виписки по оплаті кредиту, відсотків по кредитному договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року. Витребувано від ОСОБА_1 – квитанції, платіжні доручення оплати тіла кредиту та відсотків по кредитному договору № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року. 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 05 січня 2022 року за № 05/01-22 по першому питанню : - сукупна вартість кредиту за кредитним договором № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року становить 36 463,11 дол. США; по другому питанню: - абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року становить 10 761,52 дол. США, або 42% від вартості наданого кредиту; по третьому питанню: - наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» умовам укладеного між сторонами спору кредитного договору від 07 листопада 2007 року № K3V3AE00000006 не підтверджується (т.1.а.с.182-207). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції виходив з того,що за результатами проведення судової економічної експертизи експертом зазначено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» умовам укладеного між сторонами спору кредитного договору від 07 листопада 2007 року № K3V3AE00000006 не підтверджується, а відповідно до наданої позивачем виписки по погашенню за кредитом ОСОБА_1 за період з 07 листопада 2007 року по 03 червня 2016 року, вбачається, що з лютого 2012 року по жовтень 2015 року ОСОБА_1 здійснювалася оплата за кредитом, яка відповідно зараховувалася банком в рахунок погашення прострочених відсотків, комісії, простроченої комісії та пені. Позивачем не надано належного та допустимого в розумінні положень статей 76-81 ЦПК України розрахунку заборгованості за кредитним договором, який заявлено у позові, а тому відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за необґрунтованістю та недоведеністю вимог.
Отже, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається,що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам,достатньо повно встановив обставини,які мають значення для правильного вирішення справи . 
Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах законодавства.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями частини 1 статті 554 ЦК встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Надані банком розрахунки заборгованості за кредитним договором № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за період з 07 листопада 2007 року по 27 листопада 2012 року (т.1 а.с.4-6) не є належними та допустимими доказами існування заборгованості в заявленому позивачем до стягнення розмірі, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .
Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, банком не було доведено наявність заборгованості за кредитним договором у визначеному у позові розмірі.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те ,що АТ КБ «ПриватБанк» не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором № K3V3AE00000006 від 07 листопада 2007 року у розмірі 14 723,93 дол. США. 
Аргументи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції у цій справі вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України  відповідає.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
          Ніяких нових обставин, які б давали  підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції,  доводи апеляційної скарги не містять.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України,не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складений 21 березня 2023 року .

Судді: