ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року	Львів	Справа № 500/3622/22 пров. № А/857/1557/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Большакової О.О., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судового засідання          Рибачука А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 500/3622/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мандзій О.П. в м. Тернополі Тернопільської області 22.12.2022 року о 12:38 год., повний текст судового рішення складено 26.12.2022), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач, УПП в Тернопільській області ДПП), в якій просить: визнати протиправним та скасувати наказ від 22.08.2022 року № 63 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», виданий начальником УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_1 у вигляді догани.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Дане судове рішення оскаржив позивач, який вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки службового розслідування, за наслідками проведення якого до позивача застосований захід дисциплінарного покарання, є хибними, тому що під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 позивач діяв в межах чинного законодавства. Обов`язкове здійснення вимірювання світлопропускної здатності нанесеного покриття на вітрове скло транспортного засобу не передбачено.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце її розгляду шляхом направлення повістки на відому суду їх електронну адресу, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не сповістили.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить службу в УПП в Тернопільській області ДПП на посаді інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції.
12.07.2022 інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Заболотним В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 719404, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
У вказаній постанові зазначено, що 12.07.2022 о 18 год. 50 хв. м. Тернополі, по вул. Новий Світ, водій керував транспортним засобом, у якого на скло нанесено покриття, яке погіршує його прозорість, а саме затоноване лобове скло тонувальною плівкою чорного кольору,  чим порушив вимоги п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України).
13.07.2022 на ім`я начальника УПП в Тернопільській області ДПП надійшла заява  водія ОСОБА_2 про скасування вищевказаної постанови із підстав того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виміряно світлопропускну здатність скла, а відтак у його діях немає складу адміністративного правопорушення.
Рішенням начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 22.07.2022 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 719404 від 12.07.2022 скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
22.07.2022 до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Тернопільській області ДПП надійшла доповідна записка т.в.о. інспектора відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дубчак М.М. про результати розгляду заяви громадянина ОСОБА_2 , яка надійшла до УПП в Тернопільській області ДПП за вх. № Т-370 від 13.07.2022, щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 719404 від 12.07.2022, винесеної інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Заболотним В.М.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування обставин можливого порушення норм чинного законодавства інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції Заболотним В.М під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 719404 від 12.07.2022, УПП в Тернопільській області ДПП 08.08.2022 винесено наказ № 57 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».
У поясненні від 22.08.2022 ОСОБА_1 зазначив, що у відповідності до п. 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю. Відповідно до ДСТУ 3649:2010 не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляду правій нижній частині вітрового скла та інших документів згідно з законодавством) або наносити покриви, які обмежують огляд з місця водія, відвертають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху. У вказаних нормах згаданих документів немає інформації чи вимоги про обов`язкове здійснення вимірювання світлопропускної здатності нанесеного покриття на вітрове скло транспортного засобу. Також законодавцем юридично не визначено та не встановлено процедури здійснення вимірів світлопропускної здатності нанесеного покриття на вітрове скло у транспортних засобах, котрі не проходять обов`язкового технічного контролю.
Висновком службового розслідування від 22.08.2022 відомості щодо можливого порушення норм чинного законодавства інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції Заболотним В.М. під час вжиття заходів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 визнано такими, що знайшли своє підтвердження. 
Наказом УПП в Тернопільській області ДПП від 22.08.2022 № 63 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог статті 280 КУпАП, пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VII), абз. 2 та 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту інспектору взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Тернопільській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.
Оцінюючи спірні правовідносини що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями частини першої та другої статті 19 Закону № 580-VII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За приписами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до частин сьомої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за частиною першою статті 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.
Матеріалами справи підтверджено, що в постанові БАБ № 719404 від 12.07.2022 зазначено, що 12.07.2022 о 18 год. 50 хв. м. Тернополі, по вул. Новий Світ, водій керував транспортним засобом, у якого на скло нанесено покриття, яке погіршує його прозорість, а саме затоноване лобове скло тонувальною плівкою чорного кольору,  чим порушив вимоги п.31.4.7 ПДР України.
Згідно з підпунктом «в» пункту 31.4.7 ПДР України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності, зокрема, встановлення на скло додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.
При цьому, згідно примітки: на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.
Відповідно до пункту 2.2.4 ГОСТ 5727-88 світлопропускання скла, що забезпечує видимість для водія, повинно бути не менше 75% - для вітрового скла, 70% - для скла, яке не є вітровим, які входять до нормативного поля обзору та визначає передню оглядовість.
Такі ж вимоги містяться у ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги до безпеки технічного стану та методи контролю», на які посилається позивач, згідно яких не допускається розміщувати предмети (за винятком талона технічного огляду в правій нижній частині вітрового скла та інших документів відповідно до законодавства) або наносити покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, відволікають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть стати причиною травмування учасників дорожнього руху. Як виняток, у верхній частині вітрового скла дозволяється використовувати смуги з прозорої кольорової плівки, ширина якої не перевищує мінімальної відстані між верхньою межею вітрового скла і зоною очищення склоочисників. За наявності зовнішніх дзеркал на легкових автомобілях дозволяється встановлювати на задньому склі жалюзі або шторки.
Світлопропускання вітрового скла має бути    не менше 75 %, а всіх інших стекол - не менше 70 %. Світлопропускання стекол, які не належать до зони передньої оглядовості водія з його місця, може бути меншим 70 % за умови встановлення зовнішніх дзеркал з обох боків транспортного засобу.
Таким чином, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, позивачу необхідно було встановити, що водій керував транспортним засобом, у якого затоноване лобове скло тонувальною плівкою чорного кольору, світлопропускання якого менше 75 %.
Слід зазначити, що технічні несправності, перераховані в пункті 31.4. ПДР України мають бути підтверджені належним чином.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Проте, у доповідній записці старшого лейтенанта поліції Дубчак М.М. від 22.07.2022 відсутня інформація про те, що позивач довів наявність покриття яке зменшувало прозорість на вітровому склі транспортного засобу.
Про відсутність жодних вимірювань світлоспускання вітрового скла транспортного засобу, а також встановлення його відсоткового показника, свідчать і пояснення самого позивача, надані ним під час службового розслідування.
У статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Системний аналіз положень КАС України та КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки необгрунтованого застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні від 22.12.2010 у справі № 23-рп/2010.
Суд зауважує, що єдиним наданим доказом порушення ОСОБА_2  ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 719404 від 12.07.2022.
При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.
В даному випадку, посилання позивача на явні ознаки сильного затемнення зони передньої оглядовості не мають жодного обгрунтування, оскільки є його суб`єктивним баченням  світлопропускання вітрового скла та не підтверджується належними доказами, якими могли б стати, зокрема, дані відповідного приладу.
При розгляді дисциплінарного провадження, відповідач не повинен був встановлювати фактичну світлопроникність вітрового скла автомобіля BMV 320 д.н.з НОМЕР_1 , оскільки такі дії повинні були вчиненні при складені 12.07.2022 постанови серії БАБ № 719404.
Таким чином, порушення позивачем службової дисципліни у спірних правовідносинах не спростовано належними та допустимими доказами, які викладені в службовому розслідуванні.
Натомість обставин, які вказували б на порушення порядку чи процедури проведення службового розслідування, позивачем не наведено та судом не встановлено.
Водночас, визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією уповноваженої особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що відповідачем було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування, за наслідками, якого прийнято оскаржуваний наказ, якими до позивача застосовано дисциплінарні стягнення, а позивач у свою чергу не спростував встановлені порушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 500/3622/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 24.02.2023