УХВАЛА
 
16 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 366/2575/20
провадження № 61-9652св22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,  Русинчука М. М.,    
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Кар`євим Андрієм Анатолійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року в складі колегії суддів Рубан С. М., Заришняк Г. М., Кулікової С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення з житлового будинку.
 
19 березня 2021 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якому просив:
виділити ОСОБА_2 у особисту приватну власність частину домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 та легковий автомобіль AUDI A6, номер кузова  НОМЕР_1 , рік випуску 1996, об`єм двигуна 2598, дата реєстрації 04 грудня 2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
виділити ОСОБА_1 у приватну власність частину домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 ;
господарські приміщення (вбиральню, огорожу) залишити у їх спільному користуванні.
 
Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено; 
усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні належним        ОСОБА_1 житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з нього ОСОБА_2 ;
зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково;
визнано автомобіль AUDI A6, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, об`єм двигуна 2598, дата реєстрації 04 грудня 2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя;
визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля AUDI A6, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, об`єм двигуна 2598, дата реєстрації 04 грудня 2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 , як частку в спільному майні подружжя;
визнано за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля AUDI A6, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, об`єм двигуна 2598, дата реєстрації 04 грудня 2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 , як частку в спільному майні подружжя.
у задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.
 
Додатковим рішенням Іванківського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 500 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року скасовано в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в апеляційному порядку не оскаржувалось та не було предметом апеляційного перегляду. 
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
 
В ухвалі Верховного Суду від 07 грудня 2022 року зазначено, що підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16, від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 447/455/17-ц, від 27 жовтня 2021 року в справі № 128/2294/17, від 15 січня 2020 року в справі № 740/2457/18, від 26 лютого 2020 року в справі № 523/8316/17; суди не дослідили зібрані в справі докази; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення з жилого будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       І. О. Дундар 
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук