РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 565/1132/22
Провадження № 22-ц/4815/193/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Вейтас І. В., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – ОСОБА_3 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2022 року у складі судді Бренчук Г. В., ухвалене в м. Вараш Рівненської області об 14 годині 15 хвилини, повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем мають спільного сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 травня 2020 року на ОСОБА_2 покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 26 жовтня 2020 року до 01 березня 2022 року. На день звернення з позовом до суду ОСОБА_3 має повних 19 років, є повнолітнім та продовжує навчання на платній формі у Національному університеті «Львівська політехніка» за освітньою програмою «Теплоенергетика» для здобуття ступеня освіти «бакалавр». Вказувала, що і вона, і її син щоденно несуть чималі витрати на достойне його утримання, куди входить оплата житла (гуртожитку) у місті Львові, оплата послуг маршрутного транспорту до навчального корпусу та назад до гуртожитку, купівля продуктів харчування, сезонного одягу, медикаментів та вітамінів, оплата послуг інтернетзв`язку та мобільного, підручників, канцелярії тощо. Зазначала, що вона працює на посаді прибиральника виробничих приміщень у ВП «Рівненська атомна електростанція» і її заробітної плати не вистачає для надання достойної матеріальної допомоги сину ОСОБА_6 , який продовжує навчання. Вказувала, що у зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості влаштуватись на роботу для покращення свого матеріального становища, а тому наразі лише одна вона допомагає сину матеріально. Звертає увагу суду, що син має III групу інвалідності та потребує безперервного лікування у невролога, стаціонарного лікування у ВБЛ, санаторно-курортного лікування. Зазначає, що відповідач проходить військову службу у Національній гвардії України, військова частина № НОМЕР_1 місто Вараш, на посаді чергового помічника коменданта, отримує чималий дохід у вигляді заробітної плати, за станом свого здоров`я та матеріальним становищем відповідач, який не має інших утриманців, спроможний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак не виконує свого батьківського обов`язку, матеріальної допомоги сину ОСОБА_6 добровільно не надає. Просила суд стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, котрий продовжує навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_3 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 23 вересня 2022 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 до державного бюджету України 992 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу та обґрунтовано тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують, що відповідач має постійне місце роботи і стабільний дохід, що дозволяє йому утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При частковому задоволенні позовних вимог судом враховано часткове визнання позовних вимог, розмір заробітку відповідача, а також ту обставину, що син сторін має можливість користуватися пільгами як син учасника бойових дій, яким є відповідач.

Вважаючи рішення суду в частині розміру частки стягнутих аліментів незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на відсутність підстав для стягнення аліментів у визначеному судом розмірі, який є безпідставно заниженим порівняно із заявленим. Пояснює, що їхній син на даний час навчається на платній формі навчання у вищому навчальному закладі, вартість освітньої послуги в якому складає 52 500 грн. Додає, що порівняно з часом ухвалення рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 травня 2020 року про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку, яке фактично покладене в основу оскаржуваного рішення, вартість навчання сина зросла, і так само зросли витрати на оплату житла, транспорту, зв`язку, навчального матеріалу та в цілому необхідних для існування засобів. Звертає увагу, що син не користується пільгами дитини учасника бойових дій. Вказує, що сину продовжено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим він потребує безперервного лікування у невролога, санаторно-курортного лікування. Зазначає істотною обставиною ту, що вона сама також є студентом першого курсу заочної платної форми навчання рівня вищої освіти магістр Інституту енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка», яке теж потребує певних витрат, що в сукупності з утриманням сина є для неї фінансово обтяжливим. Доводить, що відповідач має стабільний і чималий дохід, не має інших утриманців, а тому цілком спроможний надавати єдиному сину утримання у вигляді 1/3 частини доходів. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Син сторін є повнолітньою особою та не досяг 23-річного віку.

ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу ОПП бакалавр денної форми навчання Інституту енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою Національного університету «Львівська політехніка» № 131 від 19 вересня 2022 року.

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №262-9к від 05 вересня 2022 року предметом договору є фінансові зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати освітньої послуги, що надається ОСОБА_3 Національним університетом «Львівська політехніка», а саме: підготовка ОСОБА_3 за денною формою здобуття освіти, за освітньою програмою Теплоенергетика, за спеціальністю 144 Теплоенергетика, для здобуття ступеня освіти бакалавр. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання без урахувань інфляції становить 52 500 грн., вартість освітньої послуги за 2022/2023 навчальний рік становить 17 500 грн.

Згідно квитанцій №00495 та № 00459 від 07 вересня 2022 року, № 112 від 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сплатили за гуртожиток Національному університету «Львівська політехніка» 1 395 грн. 60 коп. 

ОСОБА_1 сплатила 3 500 грн. 00 коп. за навчання ОСОБА_3 згідно договору №262-9к від 05 вересня 2022 року, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №02087 від 08 вересня 2022 року та №02305 від 19 вересня 2022 року.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що син сторін на час постановлення рішення досяг 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків. 

Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований. Крім того, він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Головним управлінням Національної гвардії України 15 квітня 2015 року.

Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №133, видана військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 19 листопада 2014 року, підтверджує, що прапорщик ОСОБА_2 дійсно в період з 24 вересня 2014 року по 07 листопада 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції базовий табір м.Слов`янськ Донецька область.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення та інші види виплат Військової частини НОМЕР_1 № 104 від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, виплати постійного характеру за період із січня 2022 року по вересень 2022 року становлять 197 319 грн. 86 коп., сума, з якої утримуються виконавчі листи за вказаний період – 201 115 грн. 45 коп.

Позивачка також має постійну роботу та дохід. Відповідно до довідки про доходи № 2999 від 05 вересня 2022 року, виданої відокремленим підрозділом «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», ОСОБА_1 з 01 жовтня 2013 року працює прибиральником виробничих приміщень у підрозділі ЦДтаРАВ відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», за період з березня 2022 року по серпень 2022 року ОСОБА_1 нараховано 114 556 грн. 67 коп. заробітної плати, до сплати – 92 218 грн. 12 коп.
Окрім цього, позивачка є студентом першого курсу заочної форми навчання рівня вищої освіти магістр інституту енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання 31 січня 2024 року, що підтверджується довідкою Національного університету «Львівська політехніка» № 2 від 28 вересня 2022 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом безспірно встановлено, що витрати на навчання сина сторін мають місце, однак належними, достатніми і достовірними доказами не підтверджено, що їх несе виключно позивачка. Як видно з матеріалів справи, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з відповідача стягувалися аліменти за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 травня 2021 року № 556/1671/20, в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2020 року до 01 березня 2022 року, тобто до закінчення дитиною навчання. Так само не встановлено на підставі достатніх доказів, що відповідач несе будь-які витрати на спільного з позивачкою сина на даний час, будучи здоровою особою працездатного віку та маючи постійний дохід, що, у свою чергу, є порушенням гарантованого законом принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Викладені в апеляційній скарзі посилання позивачки на те, що визначений судом розмір аліментів є необґрунтованим, апеляційним судом оцінюються критично. Нормами закону, що регулює стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, встановлений обов`язок батьків надавати таку допомогу своїй повнолітній дитині, однак цей обов`язок не є безумовним, як це має місце при аліментних зобов`язаннях щодо неповнолітньої дитини, а обмежений обставинами можливості батьків надавати матеріальну допомогу. Такі обставини матеріальної можливості утримувати повнолітню дитину, що навчається, враховані місцевим судом при визначенні розміру аліментів і частковому задоволенні позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що позивачка навчається заочно та одночасно працює, а також несе витрати на утримання та навчання сина одноосібно, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує можливість сина сторін користуватися пільгами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як дитини учасника бойових дій, а також той факт, що він отримує соціальну допомогу у сумі 2 100 грн. з 12 квітня 2022 року по 01 травня 2023 року як особа з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим УПСЗН виконавчого комітету Вараської міської ради 07 червня 2021 року.

Оцінюючи встановлені обставини в сукупності із нормами закону, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання про наявність необхідної сукупності фактів, які дають право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання: досягнення позивачкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження позивачкою навчання у вищому навчальному закладі – Інститут енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка» (контрактна форма навчання); потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, оскільки він неправцевлаштований та не має постійного самостійного доходу; наявність у батьків, в тому числі і відповідача, можливості надавати таку допомогу, оскільки він має постійний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальне утримання своєму синові, що продовжує навчання. 

Доказів, які б спростовували наведене, апелянтом не надано.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд враховує, що встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку про те, що стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини заробітку відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2023 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Вейтас І. В.                                        
                               Шимків С. С.