Номер провадження: 22-ц/813/8272/22 
Справа № 521/12479/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів: Назарової М.В.,Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пінькової К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник — адвокат Подорожній Андрій Сергійович
на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року 
у справі про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,
учасники справи:
заявник — Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» 
боржниця — ОСОБА_1 
боржник — ОСОБА_2 
заінтересована особа - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

встановив:

09 червня 2021 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулось до суду із заявою в якій просило суд видати дублікат виконавчого листа по справі № 521/12479/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 56 226,42 (п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять шість) доларів США 42 центів, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2015 року складало еквівалент 1238187,92 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 92 копійки, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 39890,32 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 32 копійки та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа по справі № 521/12479/15-ц до виконання.
Вимоги заяви АТ «УКРСИББАНК» обґрунтовані тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року по справі № 521/12479/15-ц, задоволено позовні вимоги AT «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 56226,42 (п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять шість) доларів США 42 центів, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2015 року складала еквівалент 1 238 187,92 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 92 копійки, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 39 890,32 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 32 копійки та про стягнення в рівних частках витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.
17 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи по справі №521/12479/15-ц, після чого, 23 січня 2017 року представником AT «УКРСИББАНК» до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області по боржнику ОСОБА_1 було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження.
Впродовж тривалого часу стягувач не отримував від Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області (правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) актуальної інформації стосовно проведення виконавчих дій по боржнику ОСОБА_1 , хоча представник AT «УКРСИББАНК» неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із заявами про надання інформації щодо стану виконавчого провадження, зокрема, 03 квітня 2018 року та 13 березня 2019 року, проте жодної відповіді на свої звернення стягувач не отримав, тому 16 липня 2019 року звернувся із скаргою на бездіяльність державного виконавця, яка також залишилась без відповіді.
02 грудня 2020 року представник стягувача з вказаного питання знову звернувся до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
На вказане звернення представником стягувача отримано відповідь від 23 грудня 2020 року за № 39978 про те, що згідно відомостей АСВП, 28 квітня 2017 року на примусове виконання до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області надійшов виконавчий лист № 521/12479/15-ц, виданий 17 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 1238187,92 гривень та 39890,32 гривень. 28 квітня 2017 року головним державним виконавцем відділу Корецькою І.С. було винесено на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу».
Водночас заявник вказує, що в заяві про відкриття виконавчого провадження представником стягувача зазначалася така адреса для поштової кореспонденції:65058, м. Одеса, вул. Р.Кармена,21 “А”, проте у змісті повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 28 квітня 2017 року державним виконавцем невірно зазначено адресу стягувача, а саме: Харківська обл., м. Харків, пр-т Московський, буд.60, що заявник вважає призвело до фактичної втрати оригіналу виконавчого листа № 521/12479/15-ц.
Заявник вважає, що з боку стягувача вчинено усіх можливий та залежних від нього дій спрямованих на своєчасний контроль за виконанням вказаного вище судового рішення, однак, ігнорування державним виконавцем його звернень та невчасно надана відповідь стосовно стану виконавчого провадження призвело до пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Станом на час звернення стягувача до суду із цією заявою повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання разом з оригіналом виконавчого листа до банку не надходило, що стягувач вважає свідчить про його втрату при пересилці від ВДВС до стягувача.
Отже заявник вважає, що втрата виконавчого документа відбулась за умов, що не залежали від АТ “УКРСИББАНК” та не були обумовленні його діями.
Посилаючись на обов`язковість виконання вказаного рішення суду та неможливість за наведених обставин його виконання та порушення законних прав стягувача, представник заявника просив суд задовольнити вимоги заяви.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року заяву Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання задоволено.
В апеляційній скарзі боржниця ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник — адвокат Подорожній А.С. просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «УКРСИББАНК» у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду про задоволення заяви АТ “УКРСИББАНК” з підстав наведених в оскаржуваній ухвалі є помилковими, та зазначає, що оскільки виконавчий лист № 521/12479/15-ц надійшов на виконання до відділу виконавчої служби 28 квітня 2017 року, і того ж дня державним виконавцем винесено постанову про його повернення стягувачу, тому строк його пред`явлення перервався, а отже після повернення стягувачу виконавчого листа кінцем строком його пред`явлення є 28 квітня 2020 року, проте до суду із відповідною заявою стягувач звернувся лише 15 червня 2021 року, тобто майже через рік після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; обставини якими стягувач обґрунтовує вимоги своєї заяви скаржник вважає необґрунтованими, і такими, що викликають сумніви щодо поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа, оскільки останнім впродовж майже чотирьох років з моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання не з`ясовувався стан розгляду відповідної заяви про початок виконавчого провадження, включаючи можливість такої перевірки через публічно доступні системи та реєстри, при цьому стягувачем на думку скаржника суто формально направлялись запити та заяви ігноруючи відсутність відповідей та певної інформації від державного виконавця стосовно стану виконавчого провадження, і навіть після отримання інформації щодо повернення державним виконавцем вказаного вище виконавчого документу, із відповідною заявою банк звернувся до суду лише у червні 2021 року тобто через майже шість місяців; стягувачем не надано достатніх доказів втрати виконавчого листа, а також не доведено обставин стосовно того, що після повернення державним виконавцем стягувачу виконавчого документа останній його не отримав, і поштове відправлення не повернулось до відділу виконавчої служби.
На апеляційну скаргу боржниці ОСОБА_1 від представника АТ “УКРСИББАНК” надійшов відзив, в якому останнє посилаючись на законність ухвали суду першої інстанції та необґрунтованість доводів апеляційної скарги просило суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення без змін.
Боржник ОСОБА_2 та заінтересована особа Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржниці за доводами апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.
За частинами 1, 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах "Єлоєв проти України", "Новік проти України").
У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.
Положення Закону України "Про виконавче провадження", що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.
Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.
Судом встановлені та матеріалами справи підтверджуються такі факти і обставини.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року у справі № 521/12479/15-ц, задоволено позовні вимоги ПAT «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 56226,42 (п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять шість) доларів США 42 центів, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2015 року складало еквівалент 1 238 187,92 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 92 копійки, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 39 890,32 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 32 копійки, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.
17 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі №521/12479/15-ц, із зазначенням дати набрання судовим рішенням законної сили - 07 травня 2016 року та строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до 07 травня 2017 року ( а.с.166-167).
Згідно з законодавством, що було прийнято 02 червня 2016 року, а саме Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року).
23 січня 2017 року представник ПAT «УКРСИББАНК» звернувся до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження у відношенні боржника ОСОБА_1 (а.с.168).
Отже стягувачем було вжито заходів щодо отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання у встановлений законом строк, що свідчить про добросовісну реалізацію останнім своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків. 
Через відсутність продовж тривалого часу у стягувача інформації від Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області (правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) щодо проведення виконавчих дій по боржнику ОСОБА_1 , представник стягувача неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із заявами про надання інформації стосовно стану виконавчого провадження, зокрема, 03 квітня 2018 року та 13 березня 2019 року, але жодної відповіді стягувач не отримав, тому 16 липня 2019 року звернувся із скаргою на бездіяльність державного виконавця, яка також залишилась без відповіді.( а.с.169,-171, 172-176) 
02 грудня 2020 року представник стягувача з вказаного вище питання знову звернувся до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.177).
30 грудня 2020 року від Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу стягувача АТ «УкрСиббанк» надійшла відповідь на звернення останнього від 02 грудня 2020 року про те, що згідно відомостей АСВП, 28 квітня 2017 року на примусове виконання до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області надійшов виконавчий лист № 521/12479/15-ц, виданий 17 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 1238187,92 гривень та 39890,32 гривень. 28 квітня 2017 року головним державним виконавцем відділу Корецькою І.С. було винесено на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу» (а.с.178).
Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання АТ«УКРСИББАНК» звернулось до суду 09 червня 2021 року.
Як вбачається із змісту повідомлення про повернення вказаного вище виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 28 квітня 2017 року, головним державним виконавцем Корецькою І.С. помилково зазначена адреса стягувача ПАТ «УкрСиббанк», а саме: Харківська обл., м. Харків, пр-т Московський, буд.60, хоча місцезнаходженням останнього є м. Київ, крім того, у поданій представником стягувача у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначалася адреса для поштової кореспонденції: 65058, м. Одеса, вул. Р.Кармена,21 “А”(а.с.179).
Отже стягувач зазначене повідомлення разом з оригіналом виконавчого листа поштою не одержав. 
Вказане призвело до фактичної втрати оригіналу виконавчого листа № 521/12479/15-ц, за умов, що не залежали від АТ “УКРСИББАНК” та не були обумовленні його діями.
В подальшому вказаний виконавчий документ щодо боржниці ОСОБА_1 для виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває. 
Наведене вище свідчить про вжиття стягувачем усіх можливих та залежних від нього заходів і дій спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення від 02 березня 2016 року, водночас невчасне надання відповіді щодо стану виконавчого провадження призвело до пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Метою вимог статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Отже суд вірно виходив з того, що заявником наведено причини, які є поважними і дають підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, і підтверджені належними доказами.
За вказаних обставин колегія судів вважає вірним висновок суду про задоволення заяви стягувача в частині поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 521/12479/15-ц, оскільки заявником надано докази поважності причин пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від       20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про ще до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу         і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».
При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати                у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.
Вказане судове рішення від 02 березня 2016 року не виконано, що сторонами не заперечується, а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист, зокрема відносно боржниці ОСОБА_1 ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.
Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви і в частині вимог про видачу дублікату виконавчого листа.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про задоволення заяви стягувача АТ «УКРСИББАНК» з вказаних вище підстав.
       Доказів які б спростували висновки суду стороною скаржниці не надано.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності стягувачем обставин які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо боржниці ОСОБА_1 та факту втрати виконавчого документа спростовується наведеним вище, інші доводи загалом зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи. 
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення вказаного питання.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів наведених у скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням вказаних вище вимог, підстав для її скасування з мотивів наведених у скарзі не має.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови - 14 листопада 2022 року.

Головуючий  Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова