Номер провадження: 22-ц/813/1095/23 
Справа № 520/9295/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД» про визнання особи такою, що втратила право інвестора на об`єкт інвестування,-

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 , ТОВ «Добробуд ЛТД» та просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила права інвестора на об`єкт інвестування за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176 від 25 березня 2010 року, укладеним між ТОВ « Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 – квартиру АДРЕСА_1 Гагарінське плато, 5/1 (т.1, а.с.1-10).
17 травня 2019 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (т.1, а.с.28).
30 вересня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «Добробуд ЛТД» про визнання особи такою, що втратила право інвестора на об`єкт інвестування задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила права інвестора на об`єкт інвестування за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-276 від 25 березня 2010 року, укладеного між ТОВ «Добробут ЛТД» та ОСОБА_4 , а саме на квартиру за АДРЕСА_1 Гагарінське плато, 5/1 (т.1, а.с.200-213).
11 листопада 2020 року представником ОСОБА_4 – ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року (т.1, а.с.218).
01 грудня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Драгомерецький М.М.) апеляційну скаргу взнано неподаною та повернуто апелянту у зв`язку з тим, що в матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 12 жовтня 2020 року. З огляду на вказане апеляційний суд прийшов до висновку про те, що довіреність, видана ОСОБА_2 ОСОБА_4 припинена, а тому представник не може вчиняти дії в інтересах померлої (т.2, а.с.5).
16 квітня 2021 року Одеським апеляційним судом отримана апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року, в якій просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення в повному обсязі, а також стягнути з нього на користь апелянта суму понесених судових витрат. Окрім того, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав клопотання про залучення до участі у справі правонаступника відповідача, у якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відповідач по справі - ОСОБА_4 . Оскільки на протязі шести місяців жодна інша особа, окрім ОСОБА_1 , не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , то ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем прав та обов`язків своєї матері ОСОБА_4 , а тому апелянт просить залучити ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступник відповідача (т.2, а.с.8-17).
27 квітня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Артеменко І.А.) відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (т.2, а.с.30-31, а.с.91).
14 червня 2021 року рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду змінено спеціалізацію судді Артеменко І.А. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу розподілено колегії суддів: головуючий суддя – Ващенко Л.Г., судді – Драгомерецький М.М., Громік Р.Д. (т.2, а.с.97).
20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді – Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.09.2021 справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
24.05.2021 представник ОСОБА_3 – адвокат Комаровський М.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, жодним чином не спростовує законність рішення суду першої інстанції та підлягає відхиленню. Представник відповідача пояснив, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2016, укладеного з ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І., за реєстровим № 781. Квартира АДРЕСА_3 , на яку ОСОБА_4 були придбані майнові права не має відношення до квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . ОСОБА_4 втратила права інвестора на об`єкт інвестування – квартиру з будівельним АДРЕСА_3 розрахунковою площею 139,40 кв.м. Крім того, представник відповідача вказує на те, що доводи апелянта вже неодноразово були предметом розгляду судів різних інстанцій, зокрема в справі № 522/1029/18 (т. 1, а.с. 47-59). 
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Сторони про час, дату, місце та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. 16.02.2023 р. від представника апелянта – ОСОБА_2 та представник ТОВ «Добробут ЛТД» подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що багатоповерховий житловий комплекс з паркінгом за адресою: АДРЕСА_6 в якому знаходиться спірне нерухоме майно, був зданий в експлуатацію 01 квітня 2014 року, однак ОСОБА_4 не надано до суду доказів підписання акту прийому-передачі майна. На підставі встановлених обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
28 березня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Паралелі», яке діяло, за дорученням та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Юг-Інвест» , яке у свою чергу, діяло від імені в інтересах та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Перспективний» був укладений договір купівлі-продажу облігацій ТОВ «Добробуд ЛТД». У відповідності до п. 2.1 договору купівлі - продажу облігацій ТОВ «КУА «Юг-Інвест» зобов`язалось передати у власність ОСОБА_4 облігацію, а ОСОБА_4 зобов`язалась оплатити цю облігацію номінальною вартістю 293 987,48 грн та прийняти її у власність на умовах цього договору (базовий актив облігації - квартира АДРЕСА_7 Одесі) (т. 1, а.с. 72-73).
25 травня 2008 року між ТОВ «Паралелі», що діяло від імені та в інтересах ТОВ «КУА «Юг-Інвест», що в свою чергу, діяло від імені та в інтересах ПЗНВІФ «Перспективний», та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу облігацій. Згідно з умовами цієї додаткової угоди було змінено строк оплати ОСОБА_4 облігації, вказаний в п.3.3 договору купівлі-продажу облігації, та визначено його - до 01 грудня 2008 року (т. 1, а.с. 77).
28 січня 2009 року між ТОВ «Паралелі» та ОСОБА_4  була також укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу облігації. Згідно з умовами цієї додаткової угоди було змінено ціну облігації, яка має бути сплачена  ОСОБА_4  та визначено її вартість у розмірі 744 000 грн. 17 березня 2009 року ОСОБА_4  як розпорядник рахунку у цінних паперах у ВАТ «Морський транспортний банк» підписала розпорядження про зарахування цінних паперів № 1 згідно якого було зараховано на її рахунок іменну безпроцентну (цільову облігацію) номінальною вартістю 293987, 48 грн, емітент – ТОВ «Добробут» ЛТД», базовий актив – квартира  АДРЕСА_7 . В період з  квітня місяця по жовтень місяць 2008 року,  ОСОБА_4  сплатила на користь ТОВ «КУА «Юг-Інвест» за іменну безпроцентну (цільову) облігацію грошові кошти в сумі 744 000 грн. 28 березня 2008 року між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна за № Г1/Д-181, згідно умов якого підприємство зобов`язується передати у власність пайовика пай - безумовне майнове право на новозбудоване майно – квартиру за АДРЕСА_8 плато, 5/1, що після державної реєстрації стає правом власності пайовика на новозбудоване майно як на нерухомість, а пайовик зобов`язується прийняти пай і передати в обмін на пай підприємству у власність іменну безпроцентну ( цільову) облігацію номінальною вартістю 293987,48 грн., емітент – ТОВ «Добробут ЛТД», базовий актив – вищевказана квартира. Відповідно до п. 3.2. вказаного договору, облігація передається в обмін на пай за номінальною вартістю, що становить 293987,48 грн, а пай передається в обмін на облігацію за вартістю 293987,48 грн у т.ч. ПДВ 20 %. Відповідно до п. 3.3. договору, оскільки підприємство є емітентом облігації, то укладаючи цей договір і отримуючи облігацію у власність на умовах цього договору, підприємство здійснює її викуп. 25 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Добробуд ЛТД» укладено додаткову угоду про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна за № Г1/Д-181 від 28 березня 2008 року, згідно якої п.3.1 розділу 3 «Предмет договору» був викладений в наступній редакції «3.1. В порядку, передбаченому цим договором, підприємство зобов`язується передати у власність пайовика пай, а пайовик зобов`язується прийняти пай і передати підприємству облігацію у власність в обмін на пай. 21 січня 2010 року між ТОВ «Добробут ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір викупу емітентом цільових облігацій за № 1/21-22-23-176/о, згідно з умов якого ОСОБА_4 як продавець в порядку та на умовах визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, зобов`язаний передати у власність ТОВ «Добробут ДТД» як покупцеві, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством зобов`язаний прийняти та сплатити цінну іменну безпроцентну облігацію номінальною власністю 293987,48 грн, емітент – ТОВ «Добробут ЛТД» базовий актив – вищевказана квартира. Згідно п.2 вказаного договору, продаж облігації відбувається за ціною 293987, 48 грн (т. 1, а.с. 78,79).
25 березня 2010 року між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176, згідно умов якого підприємство зобов`язується передати у власність інвестора об`єкт інвестування - безумовне майнове право на новозбудоване майно - квартиру за будівельним АДРЕСА_9 Гагарінське плато, 5/1 (після введення об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою та за рахунок інвестора) стає правом власності інвестора на новозбудоване майно як на нерухомість, а інвестор зобов`язується прийняти об`єкт інвестування та сплатити за нього підприємству інвестицію (т. 1, а.с. 15-20).
Відповідно до п. 8.26 вказаного договору, з моменту набуття чинності цього договору, договір про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна за № Г1/Д-181 від 28.03.2008 року, укладений між цими ж сторонами, втрачає свою силу (припиняється) за згодою сторін.
25 березня 2010 року між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір про припинення зобов`язань заліком зустрічних вимог за № 1/21-22-23-176/з, згідно умов якого сторони вирішили припинити існуючі між ними однорідні (грошові) зустрічні зобов`язання, строк виконання яких настав, у розмірі 293987,48 грн, а саме зобов`язання за договором викупу емітентом цільових облігацій за № 1/21-22-23-176/0 від 21.01.2010 та договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176 від 25.03.2010, в результаті чого з моменту підписання цього договору зобов`язання за вищевказаними договорами припиняються у частині сплати (одержання) 293987,48 грн, внаслідок чого договір викупу емітентом цільових облігацій за № 1/21-22-23-176/0 від 21.01.2010 припиняється повністю, а за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176 від 25.03.2010 грошове зобов`язання ОСОБА_4 перед ТОВ «Добробуд ЛТД» складає грошову суму в розмірі 133321,50 грн. 29 березня 2010 року ОСОБА_4 як розпорядник рахунку у цінних паперах у ВАТ «Морський транспортний банк» підписала розпорядження про зарахування цінних паперів № 1, згідно якого цінна іменна безпроцентна (цільова) облігація номінальною вартістю 293987,48 грн, емітент - ТОВ «Добробуд ЛТД», базовий актив - вищевказана квартира, була зарахована на рахунок у цінних паперах ТОВ «Добробуд ЛТД». 29 березня 2010 року на виконання умов ОСОБА_4 сплатила ТОВ «Добробуд ЛТД» грошову суму в розмірі 133321,50 грн (т. 1, а.с. 112).
Як зазначає позивач та що не оспорювалось в процесі розгляду справи, 19.03.2010 між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно за № 1/22-23-176/1, об`єкт інвестування - безумовне майнове право на новозбудоване майно - квартира за будівельним № 176/1 розрахунковою площею115,5 кв.м., розташовану на 22-23-му поверсі жилого будинку АДРЕСА_10 .
26.12.2014 між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_6 була укладена додаткова угода до договору купівлі-продажу за № 1/22-23-176/1 від 19.03.2010, якою сторони домовились внести зміни у Розділ 2 договору «Терміни» та викласти «Об`єкт будівництва» та «Новозбудоване майно» у наступній редакції: «Об`єкт будівництва – багатоповерховий житловий комплекс з паркінгом, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_11 , об`єкт будівництва – квартира АДРЕСА_5 , на момент підписання договору розрахунковою площею 115,5 кв.м. на 22-23-му поверхах жилого будинку АДРЕСА_12 об`єкту будівництва.
26.12.2014 ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_6 був підписаний акт приймання-передачі, відповідно до якого підприємство на виконання договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно за № 1/22-23-176/1 від 19.03.2010 передає, а інвестор приймає у власність майнові права на об`єкт нерухомості – квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 115,5 кв.м.
В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 14.06.2016 нерухомого майна – квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 115,50 кв.м., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 21-24).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Добробут ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, визнання права власності на квартири, витребування їх із чужого незаконного володіння, зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права власності, виселення та вселення відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 19 березня 2010 року, укладений між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_6 , на підставі якого ТОВ «Добробуд ЛТД» відчужило майнові права на квартиру будівельний номер 176/1 (нині квартира АДРЕСА_13 . Визнано недійсним договір купівлі - продажу майнових прав від 18 листопада 2010 року, укладений між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_7 , на підставі якого ТОВ «Добробуд ЛТД» відчужило майнові права на квартиру будівельний номер 175/1 (нині квартира АДРЕСА_14 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 115,5 кв. м, житловою площею 82,2 кв. м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_15 , загальною площею 76,1 кв. м, житловою площею 59 кв. м. Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 . Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_15 . В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД» та ОСОБА_8 вирішено задовольнити частково. Постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року скасовано. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року суд вирішив змінити в мотивувальній частині, в іншій частині - залишити без змін.
Оцінка апеляційного суд
Позивач, звернувся з позовом та просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила права інвестора на об`єкт інвестування за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176 від 25.03.2010, укладеного між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 – квартиру за будівельним номером АДРЕСА_1 Гагарінське плато, 5/1.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим вказаний перелік не є вичерпним, що логічно випливає зі змісту частини 3 статті: суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний засіб (спосіб) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ч.ч .1-2 ст. 510 ЦПК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Верховний Суд в постанові від 18.12.2018 року в справі № 654/1790/16-ц висловив позицію, за якою спосіб захисту свої порушених, невизнаних чи оспорюваних прав є виключно правом позивача, який звертається до суду із матеріально-правовою вимогою. Виступаючи процесуальною формою права на позов, право на пред`явлення позову шляхом обрання конкретного способу захисту користується певною самостійністю. Це виявляється в тому, що процесуальний порядок реалізації права на позов та обрання саме позивачем способу захисту своїх прав, виступає як особливий вид діяльності, яка регулюється цивільним процесуальним законом, що надає позивачу особливі процесуальні права і обов`язки, які забезпечують можливість вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який позивач вважає прийнятним, та в залежності від вимог матеріального та процесуального права отримати відповідне судове рішення.
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу – це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17).
За обставинами даної справи, договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 1/21-22-23-176, об`єкт інвестування - безумовне майнове право на новозбудоване майно - квартира за будівельним АДРЕСА_9 Гагарінське плато, 5/1, був укладений 25 березня 2010 року між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 . 
Отже, між сторонами договору виникли відносні правовідносини речового-зобов`язального характеру змістом яких став обов`язок інвестора передати грошові кошти забудовнику, а також кореспондуючого обов`язку останнього передати майнові права на новозбудоване майно. Драгані ОСОБА_9 не був стороною договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно та не був учасником правовідносин, сторонами в якому виступали ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_4 . Докази на підтвердження того, що вказаний договір порушує права або законні інтереси позивача або впливає на об`єм його прав щодо нерухомого майна в матеріалах справи відсутні. На теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі продажу від 14.06.2016. Будь-які спори щодо права власності на нерухоме майно мають вирішуватися в рамках окремої справи за відповідними позовними вимогами. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в рамках даної справи не призведе до ефективного захисту його прав та законних інтересів. За таких обставин, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу.
Щодо інших доводів апелянта, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. 
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підстав ст. 376 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 – залишити без задоволення. 
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,6 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький