ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4178/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року (суддя 1-ї інстанції Кисіль Р.В.) в адміністративній справі №280/4178/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
18.07.2022р. позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить суд: 
визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачці, як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня, стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивачки на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді та стажу роботи на посаді юрисконсульта Запорізької облспоживспілки з 25.05.1992 по 31.01.1994, саме 1 рік 8 місяців 6 днів;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не зарахований стаж роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня, період роботи (професійної діяльності) позивачки тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення  на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді та стаж роботи на посаді юрисконсульта Запорізької облспоживспілки з 25.05.1992 по 31.01.1994, саме 1 рік 8 місяців 6 днів, у зв`язку із чим здійснити з 17.09.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зверталась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Їй було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% заробітної плати (суддівської винагороди судці) виходячи лише зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді. Не погоджуючись з даним рішенням, вона звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, у якій просила: зарахувати до стажу роботи на посаді судці, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Запорізького районного суду Запорізької області - стаж роботи в органах прокуратури, на посаді арбітра відомчого арбітражу, та стаж роботи (професійної діяльності), виходячи з фактичного стажу 26 років 7 місяців 26 днів у розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Проте відповідач відмовив позивачці у задоволенні її заяви з посиланням на ч.3 ст.142 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”. Позивачка вважає дану відмову протиправною, оскільки згідно з абзацом 4 пункту 34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІ “Про судоустрій і статус суддів” (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Законодавство, яке діяло на момент призначення (обрання) позивачки на посаду судді передбачало зарахування робіт на вищезазначених посадах до стажу роботи на посаді судці, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року позов задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Скаржник стверджує, що відповідно до частини третьої статті 142 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж роботи позивача на посаді судді складає 18 років, а отже стаж взято відповідачем з урахуванням поданих документів та  норм законодавства.
Позивач своїм правом на подачу письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України в порядку письмового провадження.
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , 1965 року народження, Указом Президента України від 11 листопада 2002 року №1001/2002 призначена строком на п`ять років на посаду судці Запорізького районного суду Запорізької області.
Наказом №1/295 по управлінню юстиції в Запорізькій області від 20.11.2002 (копія долучена до матеріалів справи) позивачку призначено на посаду судці Запорізького районного суду Запорізької області на підставі Указу Президента України від 11 листопада 2002 року №1001/2002 та введено в штат цього суду.
Постановою Верховної Ради України від 25 вересня 2008 року №596-VІ (копія долучена до матеріалів справи) позивачку обрано суддею Запорізького районного суду Запорізької області безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року №1991/о/15-21 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку” (копія долучена до матеріалів справи) позивачку звільнено з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Згідно з наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2021 року №6-о-2021 “Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Запорізького районного суду Запорізької області” (копія долучена до матеріалів справи) позивачку відраховано зі складу Запорізького районною суду Запорізької області з 16 вересня 2021.
17 вересня 2021 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (заява долучена до матеріалів справи).
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області позивачці призначено з 17.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% заробітної плати (суддівської винагороди судці) виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді за період з 20.11.2002 по 16.09.2021.
Не погоджуючись з даним рішенням, 03.02.2022 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, у якій просила: зарахувати до стажу роботи на посаді судці, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Запорізького районного суду Запорізької області - стаж роботи в органах прокуратури, на посаді арбітра відомчого арбітражу, та стаж роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме три роки та здійснити відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з фактичного стажу 26 років 7 місяців 26 днів у розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити їй таку виплату з урахуванням раніше виплачених сум (заява долучена до матеріалів справи).
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.04.2022 №3053-2401/Я-02/8-0800/22 (долучений до справи) позивачці було відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Запорізького районного суду Запорізької області, та здійсненні відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з посиланням на ч.3 ст.142 Закону України від 02.06.2016 “Про судоустрій і статус суддів”.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Статтею 46 Конституції України визначено, що соціальний захист працівників у старості шляхом виплат у формі трудових пенсій, при наявності страхового стажу - певного періоду праці, який передбачає сплату страхових внесків за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій
Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10 липня 1995 року до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента України від 20 березня 2008 року №248/2008).
Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07 липня 2010 року (далі - Закон №2453-VI) визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Згідно з абз. 4 п. 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII в редакції, чинній з 05 серпня 2018 року) констатовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Відповідно до ст. 137 Закону №1402-VIII (в редакції, чинній з 05 серпня 2018 року), до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною першою статті 7 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як два роки.
З вказаного питання висловила свою правову позицію і Велика Палата Верховного Суду 30 травня 2019 року у справі №11-1481заі18, зазначивши, що внесенні до статті 137 Закону №1402-VIII зміни дозволили додатково зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом станом на дату призначення на посаду судді.
Збереження наявного статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді. Саме на реалізацію й утвердження гарантій незалежності суддів у зазначеному аспекті Законом №2453-VI, у відповідності до частини другої статті 126 Конституції України запроваджено особливий порядок обчислення розміру суддівської винагороди та розміру щомісячного довічного утримання суддів який збережено в статтях 135, 137, 142 Закону №1402-VIII.
Так, призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року ( надалі Порядок №3-1).
Зі змісту Порядку №3-1 вбачається, що розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надає за зразком, який викладено в додатку 4, представник роботодавця - голова відповідного суду.
Відповідно до частини шостої ст. 48 Закону №1402-VIII, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
З огляду на викладені вище норми, колегія суддів зазначає, що ані Конституція України, ані Закон №1402-VIII не передбачає право (повноваження) відповідача визначати стаж судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання.
Згідно зі ст. 116 Закону №1402-VIII регулює питання права судді на відставку і порядок вирішення цього питання Вищою радою правосуддя.
Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2019 року у справі №308/13559/16-а, вказав, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року №1991/о/15-21 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку” позивачку звільнено з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
У вказаному рішенні вказано, що додані до заяви документи свідчать, що суддя має достатній для звільнення у відставку стаж роботи. (а.с. 19)
Документів, що подавала суддя до розглянутої ВРП заяви, суду не надано.
Проте за наявним проведеним Запорізьким районним судом Запорізької області розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такий стаж у позивача складає 21 рік 11 місяці 20 днів (а.с. 49).
Згідно вказаного розрахунку до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачці право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Запорізького районного суду Запорізької області (з 05.07.2001 по 21.07.2020), який складає 18 років 9 місяців 25 днів, зараховано стаж роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності).
Іншого стажу вказаний розрахунок не містить.
Позивач  при виході у відставку цього факту не оспорювала, відповідних доказів суду не подано.
За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправне зменшення відповідачем стажу позивача та не зарахуваненя до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачці право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня.
Проте, враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді період роботи на посаді юрисконсульта Запорізької облспоживспілки з 25.05.1992 по 31.01.1994, а саме 1 рік 8 місяців 6 днів.
Таким чином є підтвердженим стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такий стаж у позивача складає 21 рік.
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.
Тобто, виходячи з того, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік, враховуючи положення ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись позивачу в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
А отже, відповідачем невірно обраховано відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача- судді у відставці.
Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування до стажу судді  період роботи  на посаді юрисконсульта Запорізької облспоживспілки з 25.05.1992 по 31.01.1994, а саме 1 рік 8 місяців 6 днів та зобов`язання відповідача зарахувати такий в цій частині та відповідно невірно розраховано розмір відсотку суддівської винагороди, рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення розову.
Висновки суду першої інстанції не в повній мірі  відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування такого рішення й прийняття нового про часткове задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням положень ст. 139 КАС України, а саме підлягають задоволенню 50% заявлених позовних вимог, а отже стягненню з відповідача та користь позивача підлягають судові витрати за подання позову у розмірі 496,20грн.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року в адміністративній справі №280/4178/22 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )  до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в органах прокуратури Запорізької області з 02.09.1998 по 26.10.2001, а саме 3 роки 1 місяць 24 дня,  у зв`язку із чим здійснити з 17.09.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )  сплачену суму судового збору в розмірі 496,20грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок)  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012). 
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник