УХВАЛА

15 лютого 2023 року 
м. Київ
справа №380/18154/21
адміністративне провадження № К/990/4796/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
перевірив касаційну скаргу Державної міграційної служби України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, за участю третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ДМС України від 11 червня 2021 року №183-21 про відмову визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання його біженцем.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України від 11 червня 2021 року № 183-21 про відмову ОСОБА_1 визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 .
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України від 11 червня 2021 року №183-21 про відмову ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України повторно прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , з підстав зазначених в мотивувальній частині цієї постанови. В іншій частині позову відмовлено.
08 лютого 2023 року ДМС України повторно подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 09 вересня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволення позову та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є відмова органу ДМС України надати особі статус біженця або визнати особою, яка потребує додаткового захисту. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі ДМС України зазначило, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить суспільний інтерес, проте заявник не зазначив новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а лише послався на необхідність забезпечення єдності судової практики та указав, що розгляд цієї справи може вплинути на вирішення інших справ, однак не конкретизував межі такого впливу. Суд також зазначає, що такі спори у більшості випадків мають індивідуальний характер, у зв`язку з чим суди надають правову оцінку обставинам та доказам, що їх підтверджують, у залежності від підстав, установлених у кожному конкретному випадку. 
Верховний Суд також не бере до уваги доводи представника позивача про те, що справа становить суспільний інтерес справи, оскільки наявність «суспільного інтересу» як обставини, що може слугувати підставою для відкриття касаційного провадження, оцінюється за кількісними та якісними критеріями як-от: суспільна значущість, тобто вплив на права не окремої людини, а спільноти індивідуумів, які можуть стверджувати, що мають охоронюваний законом інтерес щодо предмета спору (кількісний критерій); інтенсивність втручання в сферу реалізації законного інтересу, тобто встановлення певних обтяжень для групи осіб майнового чи немайнового характеру, пов`язаних із предметом позову, та, переважно, але не винятково, триваючий характер дії таких обтяжень або обмежень у реалізації прав щодо певного суспільного блага (якісний критерій). Водночас мотиви ДМС України зводяться виключно до громадянства позивача (який перебуває на території України з 2008   року) та аргументів щодо негативного ставлення суспільства  до Ісламської республіки Іран через підтримання нею військової агресії з боку Російської Федерації. 
Таким чином, аналіз мотивів касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не свідчить про наявність підстав для відкриття провадження у справі за підпунктами «а» та «в» частини п`ятої статті 328КАС України, так як заявником не наведено вмотивованих аргументів, що дозволили стверджувати, що формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм у цій справі, буде мати вплив на права та інтереси спільноти з метою реалізації їхніх прав щодо певного суспільного блага.
Інші доводи скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. 
Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а заявник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної міграційної служби України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, за участю третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
2.    Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет"  (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська