КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 березня 2023 року місто Київ
Справа № 755/15011/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6363/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді          Желепа О.В.
суддів:                             Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
за участю секретаря судового засідання Ковальової В. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року (постановлену у складі судді Гончарука В. П., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня) про відмову у задоволені заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання,
у справі за заявою ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_3 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання
 
ВСТАНОВИВ
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу, в якій просила визнати поважними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа по справі № 755/15011/19, виданого 18 листопада 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 18 вересня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поновити строк на пред`явлення такого виконавчого листа.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року в задоволені заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 15 лютого 2023 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду першої інстанції є хибними, не ґрунтуються на матеріалах справи та зроблені внаслідок неналежного дослідження доводів заяви ОСОБА_2 та матеріалів справи.
Вказує, що матеріали справи не містять того, що виконавчий лист, строк на пред`явлення якого був пропущений, було видано апелянту до моменту пропущення такого строку. Таким чином є всі підстави вважати, що судом першої інстанції такі доводи поданої заяви взагалі не досліджувалися та до уваги не бралися.
Зазначає, що станом на момент видачі виконавчого листа від 18.11.2022р. по справі № 755/15011/19 строк пред`явлення на примусове виконання рішення у зазначеній вище частині вже закінчився, що унеможливлює примусове виконання такого рішення в порядку ЗУ «Пpo виконавче провадження».
Вважає, що при розгляді даної заяви суду першої інстанції також було потрібно враховувати наявність у ОСОБА_5 на утриманні дитини малолітнього віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідність постійного догляду за нею та виникнення обставин непереборної сили, таких як поширення епідемії захворювання COVID-19 починаючи з березня місяця 2020 року, а також введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року у зв`язку із здійсненням збройної агресії проти України російської Федерації.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 21 березня 2023 року учасники справи не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, представник заявника просила розглянути заяву без її участі.
Враховуючи, що рішення в даній справі ухвалено за відсутності учасників, датою його ухвалення, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року не відповідає вищенаведеним вимогам з огляду на наступне.
           Відповідно доч.3  статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, може бути пред`явленодо примусового виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На обґрунтування поважності пропуску пред`явлення виконавчого листа на виконання, ОСОБА_2 в заяві від 19.12.2022 року зазначає, що нею подавались до суду заяви про видачу виконавчих документів по даній справі через встановлену в суді першій інстанції скриньку для вхідної кореспонденції. 
Крім того заявник звертала увагу на те, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призводило до необхідності постійного догляду за нею . Також в заяві містилось посилання на виникнення обставин непереборної сили, таких як поширення епідемії захворювання COVID-19 починаючи з березня 2020 року, а також введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року. У зв`язку із системним здійсненням ракетних обстрілів та руйнувань цивільної інфраструктури на території міста Києва, з метою захисту свого життя  та життя своєї дитини у квітні 2022 року  ОСОБА_2 була вимушена змінити своє місце проживання та переселитися у с. Ліски Одеської області, що підтверджується довідками від 09 квітня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Згідно Постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211; від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641; від 09 грудня 2020 року № 1236 встановлювалося ряд обмежувальних заходів на території України з 11 березня 2020 року та зазначалося про рекомендації населенню України щодо уникнення ризиків зараження захворюванням COVID-19.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено:
1)                 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022; 
2)                 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022;
3)                 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022;
4)                 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022;
5)                 з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022.
Згідно листа від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України засвідчено форс-мажорні обставини (непереборної сили), військову агресію російської федерації проти України та підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Покладений на ОСОБА_2 обов`язок піклування за малолітньою дитиною та вищенаведені обставини значно ускладнювали заявнику систематично цікавитись судовою справою, а з 24 лютого 2022 року унеможливили її звернення до суду за видачею виконавчого листа та подачу його до виконання в межах визначеного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.
Проаналізувавши, всі зазначені в заяві причини пропуску строку в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 пропустила строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, а тому наявні підстави для його поновлення.
Суд першої інстанції всупереч вимогам статті 212 ЦПК України в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року не виклав зазначені обставини в судовому рішенні, не надав їм належної оцінки, лише констатував недоведеність заявником поважності причин пропуску строку.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».
19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).
Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання заявника було ухвалено Дніпровським районним судом 02 березня 2020 року, набрало законної сили 07 серпня 2020 року.
У виконавчому листі, отриманому заявником зазначено строк пред`явлення його до виконання до 23 липня 2022 року, так як аліменти стягувались до 22 липня 2022 року.
Колегія суддів констатує, що на час ухвалення рішення та набрання їм законної сили в м. Києві діяли  обмеження, у зв`язку з поширенням захворювання COVID-19.
  Дитині заявника в 2020 році та 2021 році було лише 1-2 роки. Через ухилення боржника від своїх обов`язків утримувати дитину, заявниця залишилась без коштів на існування, що перешкоджало останній отримати належну правничу допомогу, а сама вона через вік дитини не могла приділяти час вирішенню юридичних питань. Станом на час початку військової агресії-24 лютого 2022 року,  строк пред`явлення виконавчого листа до виконання іще не закінчився. Заявниця була змушена з метою збереження свого життя та своєї дитини змінити місце свого проживання, про що надала суду належні та допустимі докази. Вказана обставина відповідає всім вищенаведеним критеріям за яких у суду є всі підстави дійти висновку, що саме обставини непереборної сили призвели до пропуску, визначеного у виконавчому листі строку.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а місцевий суд помилково відмовив у задоволенні заяви  ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому така ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
 
Так як суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення , висновки суду не відповідають встановленим обставинам та наявним у справі доказам, суд порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви.
 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 389  ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 .
Поновити  ОСОБА_2 строк для пред`явлення виконавчого листа  до виконання по справі № 755/15011/19, виданого 18 листопада 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 18 вересня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 23 березня 2023 року.
 
Головуючий                                                                                              О.В. Желепа
 
Судді:                                                                                                  В.А. Кравець
 
                                                                                                              О.Ф. Мазурик