ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 р. 	Справа № 440/7037/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 21.09.22  по справі № 440/7037/22
за позовом        ОСОБА_1  
до              Головного управління Національної поліції в Полтавській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області, відповідач), в якій просив суд першої інстанції: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 безтермінового посвідчення "Ветеран Національної поліції", яке відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції";
- зобов`язати ГУНП в Полтавській області видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення "Ветеран Національної поліції", що відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 безтермінового посвідчення "Ветеран Національної поліції", яке відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції" є протиправними, оскільки строковий характер встановлення особі інвалідності не означає строкового характеру надання такій особі статусу ветерана Національної поліції.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран Національної поліції" із зазначенням терміну його дії до 01.05.2022.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення "Ветеран Національної поліції", що відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
ГУНП в Полтавській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 по справі №440/7037/22 та залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що при вирішенні справи судом не було взято до уваги усі обставини справи, допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 102374 від 06.04.2021 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 06.04.2021 на строк до 01.05.2022. Таким чином, єдиною підставою для видачі позивачу посвідчення «Ветеран Національної поліції» є саме встановлення II групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції до 01.05.2022. При цьому, суд першої інстанції проігнорував факт спливу встановленого строку інвалідності (до 01.05.2022) на момент ухвалення оскаржуваного рішення (21.09.2022), оскільки на момент покладення на ГУНП відповідного зобов`язання правові підстави для видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран Національної поліції» перестали існувати. Таким чином, у позивача відсутні підстави для отримання пільг, передбачених ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Зазначає, що надання позивачу посвідчення «Ветеран Національної поліції» за відсутності встановленої групи інвалідності може призвести до необґрунтованого користування пільгами та відповідно - нецільового використання коштів Державного бюджету України. Крім того, вказує, що  ГУНП в Полтавській області при видачі посвідчення «Ветеран Національної поліції» керувалось листом Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 05.05.2018 № 22/6-2303. Підставою для встановлення позивачу статусу «Ветеран Національної поліції» є наявність вислуги років (21 рік) та інвалідність II групи. Враховуючи, що інвалідність встановлена з терміном до 01.05.2022, то і посвідчення «Ветеран Національної поліції» видане на термін встановлення інвалідності. Вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи допущено:  порушення норм процесуального права, а саме ст. 242 КАС України - не було повно і всебічно досліджено обставини справи;  порушення норм матеріального права, а саме ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, винесеного з дотриманням норм процесуального права, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ГУНП в Полтавській області, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 по справі №440/7037/22 без змін. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
          З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.
Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2023  року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачем копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи  повідомленням про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного листа. 
          Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.   
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 - у Національній поліції.
Наказом ГУНП в Полтавській області від 24.02.2021 №106о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), що визнає відповідач.
Вислуга років ОСОБА_1 на дату звільнення зі служби в поліції становила понад 21 рік. 
06.04.2021 позивачу за результатами обстеження МСЕК з 01.04.2021 встановлено другу групу інвалідності строком до 01.05.2022 з огляду на захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с. 10).
23.04.2021 позивачу видане посвідчення "Ветеран Національної поліції" серії НОМЕР_1 , у якому у словосполученні "Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України" слово "безтермінове" закреслено та дописано чорнилом "до 01.05.2022" (а.с.9).
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 безтермінового посвідчення "Ветеран Національної поліції", яке відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції", звернувся із позовною заявою до суду у даній справі. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив, що відповідач безпідставно видав ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран Національної поліції" із зазначенням терміну його дії до 1 травня 2022 року, а тому в  даному випадку  належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправними дій ГУНП в Полтавській області щодо видачі позивачу посвідчення "Ветеран Національної поліції" із зазначенням терміну його дії до 01.05.2022, зобов`язавши відповідача видати позивачу безтермінове посвідчення "Ветеран Національної поліції", що відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР (далі по тексту - Закон України № 203/98-ВР) визначає статус ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їхніх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України  №203/98-ВР ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше. 
Статтею 10 Закону України  №203/98-ВР передбачено, що ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної вище норми Закону України №203/98-ВР, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак “Ветеран Національної поліції”" затверджено такі, що додаються: зразок та опис посвідчення “Ветеран Національної поліції”; зразок та опис нагрудного знака “Ветеран Національної поліції”; поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран військової служби”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601 (Офіційний вісник України, 1999 р., №35, ст.1807), на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран Національної поліції”; установлено, що видача посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран Національної поліції” здійснюється органом, установою, закладом Національної поліції за місцем проходження служби.
Наведеною постановою визначено, що  посвідчення "Ветеран Національної поліції" має вигляд розгорнутої книжечки розміром 70 х 200 міліметрів у твердій обкладинці, обтягнутій ледерином срібного (білого) кольору. На лицьовому боці посвідчення виконано написи: зверху - "УКРАЇНА", посередині - "ПОСВІДЧЕННЯ", нижче - "ВЕТЕРАН НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ". На лівому зворотному боці посвідчення вгорі двома рядками зазначається найменування органу (установи, закладу) Національної поліції, що видав посвідчення. Нижче міститься напис: "ПОСВІДЧЕННЯ серія ___ № _________"
У нижній лівій частині лівого зворотного боку міститься фотокартка ветерана Національної поліції розміром 30 х 40 міліметрів.
Праворуч від фотокартки трьома рядками розміщуються слова "Прізвище", "Ім`я", "По батькові", які заповнюються відповідними даними власника посвідчення, нижче передбачено місце для гербової печатки та підпису власника посвідчення.
На правому зворотному боці посвідчення виконано написи: вгорі - "Пред`явник цього посвідчення має право на пільги, установлені законодавством для ветеранів Національної поліції", посередині - "ПОСВІДЧЕННЯ БЕЗСТРОКОВЕ І ДІЙСНЕ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ", нижче - “Дата видачі 20__ р.".
Внизу правого зворотного боку ставиться скріплений гербовою печаткою підпис керівника органу (установи, закладу), який видав посвідчення".
Колегія суддів зазначає, що спірним у даній справі є питання  правомірності дій ГУНП в Полтавській області щодо зазначення у виданому позивачу посвідченні "Ветеран Національної поліції" терміну його дії, а саме 01.05.2022 року, тобто на строк  встановлення позивачу другої групи інвалідності рішенням МСЕК згідно наявної в матеріалах справи відповідної довідки. 
Так, як вже зазначалося вище, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран Національної поліції” поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран військової служби”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.
Згідно пункту 3 вказаного Порядку підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є:, зокрема, наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, - для осіб, зазначених у пункті 3 статті 5 Закону України  №203/98-ВР. 
Так, Конституційний Суд України у рішенні від 27.02.2003 №4-рп/2003 (справа про ветеранів органів внутрішніх справ), зазначив, що за Законом України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ не пов`язується з часом звільнення особи зі служби в цих органах. З тексту статті 5 Закону очевидно, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються особи за умови наявності фактів, передбачених цією статтею (абзац перший пункту 4 мотивувальної частини Рішення).
Колегія суддів звертає увагу, що Закон №203/98-ВР, так і постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925, від 30.08.1999 №1601 не містять положень щодо проходження особою процедури набуття або підтвердження відповідного статусу. Цей статус набувається автоматично за наявності відповідного юридичного факту, на що вказав Конституційний Суд України у рішенні від 27.02.2003 №4-рп/2003.
Тобто, з огляду на наведене вище вбачається, що встановлення особі групи інвалідності на визначений строк не означає строкового характеру статусу ветерана Національної поліції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України  від 07.11.2018 №925 зразок та опис посвідчення "Ветеран Національної поліції" містять  вказівку на те, що відповідне посвідчення є безстроковим. 
Тобто, встановленим на законодавчому рівні зразком та описом посвідчення "Ветеран Національної поліції" передбачено єдиний варіант зазначення строку його дії, а саме безстроково.
Отже, відповідачем було безпідставно видано ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран Національної поліції" із зазначенням строку його дії до 1 травня 2022 року. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що  згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ №102374 від 06.04.2021 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 06.04.2021 на строк до                     01.05.2022, а тому єдиною підставою для видачі позивачу посвідчення «Ветеран Національної поліції» є саме встановлення II групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції до 01.05.2022, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки, як вже зазначалося вище, встановлення особі групи інвалідності на визначений строк не означає строкового характеру статусу ветерана Національної поліції відповідно до виданого посвідчення “Ветеран Національної поліції”. 
Стосовно посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції проігнорував факт спливу встановленого строку інвалідності (до 01.05.2022) на момент ухвалення оскаржуваного рішення (21.09.2022), оскільки на момент покладення на ГУНП відповідного зобов`язання правові підстави для видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран Національної поліції» перестали існувати, то з огляду на наведені вже вище висновки суду,  такі посилання скарги не впливають на вирішення даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що ГУНП в Полтавській області при видачі посвідчення «Ветеран Національної поліції» керувалось листом Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 05.05.2018 № 22/6-2303 колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний лист не є нормативно - правовим актом, носить роз`яснювальний характер та не є обов`язковим для врахування судом у спірних правовідносинах. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи допущено порушення норм процесуального права ст.242 КАС України та матеріального права, а саме ст.5 Закону України № 203/98-ВР є необґрунтованими та такими, що  не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, визнав протиправними дії ГУНП в Полтавській області  щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран Національної поліції" із зазначенням терміну його дії до 01.05.2022 та зобов`язав ГУНП в Полтавській області  видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення "Ветеран Національної поліції", що відповідає зразку посвідчення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність його дій, які є предметом оскарження у даній справі.
          Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
          Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог                                 ст.139 КАС України,  відсутні.
Оскільки, дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) , відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 по справі № 440/7037/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош