ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1507/23 Справа № 201/12670/21  Категорія 81 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року про повернення позовної заяви 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, Директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни про відшкодування шкоди за посягання Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни на гарантію права на життя та гарантію права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які встановлені статтями 3 та 50 Конституції України, а саме не вчинення превентивних дій щодо усунення загрози життю та здоров`ю співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та усіх громадян України від онкологічних та інших захворювань пов`язаних із викидами шкідливих речовин при виробництві енергії, та іншими загрозами, у відповідності до статті 2 параграфу 1 Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шляхом переведення роботи енергетичних агрегатів на замкнений цикл роботи за технологією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та порушення особистих немайнових та майнових прав, зокрема посягання на гарантію екологічних прав, гарантію захисту прав інтелектуальної власності та на ділову репутацію співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Благодійного фонду «Екологія-Геос», –

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув зазначені недоліки позовної заяви, не надав суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позов, та докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем дотримані вимоги норм діючого законодавства при подачі позову до суду, надано докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а також докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. 
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Держави України в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, Директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В. про відшкодування шкоди за посягання Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В. на гарантію права на життя та гарантію права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які встановлені статтями 3 та 50 Конституції України, а саме не вчинення превентивних дій щодо усунення загрози життю та здоров`ю співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та усіх громадян України від онкологічних та інших захворювань пов`язаних із викидами шкідливих речовин при виробництві енергії, та іншими загрозами, у відповідності до статті 2 параграфу 1 Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шляхом переведення роботи енергетичних агрегатів на замкнений цикл роботи за технологією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та порушення особистих немайнових та майнових прав, зокрема посягання на гарантію екологічних прав, гарантію захисту прав інтелектуальної власності та на ділову репутацію співавторів технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Благодійного фонду «Екологія-Геос».
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху з підстав ненадання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів   та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. 
16 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що він надав докази надсилання позовної заяви відповідачам та просив звільнити його від виконання положень статті 175 ЦПК України щодо подання позовної заяви та додатків до неї, виготовлених на папері.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто останньому, з посиланням на те, що він не усунув недоліки позовної заяви та не надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, оскільки належним доказом відправлення відповідачам копії позовної заяви та доданих до неї документів є надані оригінал опису вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Однією з підстав залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху. є не надання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Проте, дійшовши вказаного висновку, суд першої інстанції не звернув уваги, що позовну заяву подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», а отже залишення без руху та повернення позовної заяви з підстав неподання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, є помилковим.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 629/740/19.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що існує необхідність в отриманні копій позовної заяви, яка сформована і подана у вигляді електронного документу, оскільки електронний документ - позовна заява може бути направлена відповідачам у підсистемі «Електронний суд», або на офіційні електронні адреси відповідачів - органів державної влади, що містяться в Єдиній базі електронних адрес суб`єктів владних повноважень, або працівники апарату суду за допомогою функції друку електронного документа мають можливість сформувати належну кількість копій позовної заяви, а відтворення копії позовної заяви потребує використання однієї й тієї ж функції друку документа.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Отже, повернення позовної заяви виключно з підстав ненадання позивачем доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, за умови наявності у суду інформації про надіслання таких документів, а також з урахуванням обов`язку суду направити копію позову та доданих документів відповідачу у разі відкриття провадження у справі, представляє собою по суті надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, чим невиправдано обмежується доступ позивача до правосуддя.
Також, суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , виходив із того, що останній не надав суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Таким чином, ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд - обов`язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак, не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.
Необхідні для вирішення справи докази можуть бути долучені до початку розгляду справи по суті, зокрема у підготовчому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може бути підставою для відмови у задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.
Таким чином, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яку відповідно до ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:          М.Ю. Петешенкова

Судді:          В.С. Городнича

        О.В. Лаченкова