ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року 
м. Київ

справа № 560/6180/22
адміністративне провадження № К/990/29116/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №560/6180/22
за позовом   ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів про стягнення коштів, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року (суд у складі головуючого судді Майстер П.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Залімського І. Г., суддів: Мацького Є.М., Сушка О.О.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Генерального штабу Збройних Сил України (далі по тексту - відповідач 1, Генштаб ЗСУ), Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів (далі по тексту - відповідач 2), в якій просив:
- стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 63 970,00 грн. майнової шкоди та 25 000,00 грн., моральної шкоди;
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 26  204,46 грн. майнової шкоди та 25  000,00 грн. моральної шкоди.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.  Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року, яку залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року, у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі суди виходили з того, що позивач заявляє виключно вимоги про стягнення моральної та майнової шкоди, завданих незаконними діями суб`єктів владних повноважень, та не заявляє вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності таких суб`єктів владних повноважень, що унеможливлює розгляд позову у порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.  Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували висновки Великої Палити Верховного Суду, викладені у постановах від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 та від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, оскільки з огляду на характер правовідносин, що виникли у даній справі, між сторонами виник публічно-правовий спір щодо призначення пенсії військовослужбовця, який підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги про стягнення недотриманих пенсійних виплат з інфляційними витратами на підставі статті 625 ЦК України, з одночасним відшкодуванням моральної шкоди, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Крім того, позивач зауважив, що суди порушили його право на доступ до правосуддя, адже не врахував наявності ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2022 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у цивільній справі №686/15610/21, згідно яких закрито провадження за цим самим позовом з огляду на неможливість розгляду такого спору за правилами цивільного судочинства.
4. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року.
6. Верховний суд ухвалою від 27 лютого 2023 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та призначив до розгляду в порядку письмового провадження з 27 лютого 2023 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, адміністративний позов задоволено, а саме:
-  визнано протиправними дії Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України щодо відмови у проведенні та наданні ОСОБА_1 розрахунку вислуги років військовослужбовця для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
-  зобов`язано Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України скласти і надати попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 і передати його разом з особовою справою до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для складення основного розрахунку вислуги років для призначення пенсії;
-  зобов`язано Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України під час здійснення попереднього розрахунку зарахувати до вислуги років на пенсію військовослужбовця ОСОБА_1 період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 17 червня 1992 року по 15 червня 1995 року.
У зв`язку з відмовою Генштабу ЗСУ у складанні основного розрахунку вислуги років для призначення пенсії з урахуванням періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 17 червня 1992 року по 15 червня 1995 року ОСОБА_1 звернувся до суду.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено, а саме:
-  визнано протиправними дії Міністерства оборони України (Департамент фінансів) щодо відмови ОСОБА_1 у складенні основного розрахунку вислуги років військовослужбовця із зарахуванням до вислуги років період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
-  зобов`язано Міністерство оборони України (Департамент фінансів) скласти основний розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 із зарахуванням до вислуги років періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року.
Позивач вважає, що незаконні дії відповідачів заподіяли йому шкоду у вигляді неотриманих своєчасно пенсійних виплат, оскільки право на пенсію у нього виникло після звільнення з військової служби у 2014 році.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
9. Як встановили суди попередніх інстанцій, предметом спору у даній справі є стягнення моральної та майнової шкоди.
За правилами частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.
Таким чином, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №180/1560/16-а (180/3464/16-а).
10. Колегія суддів КАС ВС вважає безпідставними посилання позивача у касаційній скарзі на постанову Великої Палити Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, оскільки висновки цієї постанови є нерелевантними до спірних правовідносин, адже предметом спору у вказаній справі є стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних внаслідок прострочення відшкодування суми податку на додану вартість, у той час як предметом спору у даній справі є стягнення моральної та майнової шкоди, завданих незаконними діями суб`єктів владних повноважень у вигляді неотриманих своєчасно пенсійних виплат.
11. Разом з тим, позивач у касаційній скарзі покликається на порушення його права на доступ до правосуддя, з огляду на наявність ухвали про закриття провадження у цивільній справі. З приводу зазначеного, колегія суддів КАС ВС звертає увагу на таке.
Під час розгляду справи, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 звертався до Хмельницького міськрайонного суду з позовом, у якому заявляв ідентичні вимоги, що й у даній справі.
За результатами розгляду вказаного позову, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у цивільній справі №686/15610/21, закрито провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України з огляду на неможливість розгляду цього спору за правилами цивільного судочинства.
Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Правові норми аналогічного змісту містить і Кодекс адміністративного судочинства України.
12. Погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач після отримання постанови Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у цивільній справі №686/15610/21 мав звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, а не подавати новий позов до адміністративного суду.
Колегія суддів КАС ВС звертає увагу, що із системного аналізу частини другої статті 256 ЦПК України вбачається, що законодавець передбачив обов`язок суду роз`яснити позивачеві наявність у нього права на звернення із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Як свідчить зміст постанови Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у цивільній справі №686/15610/21, суд навіть не роз`яснював позивачеві про наявність у нього такого права, а тому висновки суду апеляційної інстанції про порушення позивачем вимог статті 256 ЦПК України є необґрунтованими.
13. Вирішуючи питання про доступ позивача до суду, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на таке.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на доступ до суду прямо не закріплене в пункті 1 Конвенції, а виводиться з положень зазначеної статті завдяки її еволюційному тлумаченню в практиці Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами, зокрема, у рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (Shestopalova v. Ukraine, заява №55339/07) дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, бо національні суди надавали суперечливі роз`яснення стосовно їхньої юрисдикції у справі заявниці, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства; у справі «Ashingdane проти Сполученого Королівства» (№8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою; рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (Mosendz v. Ukraine, заява №52013/08), в якому Європейський суд з прав людини визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами.
Колегія суддів КАС ВС вважає, що з огляду на приписи частини другої статті 256 ЦПК України за наявності чинного рішення суду у цивільній справі про закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскаржувані рішення адміністративних судів про відмову у відкритті провадження у справі поставили під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Тому вирішення цього спору слід продовжити за правилами адміністративного судочинства.
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі, наведених обставин не врахували та не звернули увагу на виникнення юрисдикційного конфлікту, який формально унеможливлює доступ позивача до розгляду цього спору за правилами цивільного судочинства.
Правову позицію аналогічного змісту викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №826/24892/15 та від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21.
14. Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року підлягають скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів про стягнення коштів - направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                               Стеценко С.Г.
                                                                                                              Тацій Л.В.