Ухвала
 
09 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 369/7339/21
провадження № 61-7594св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи: 
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року в складі судді Дубас Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від        30 травня 2022 року в складі колегії суддів Березовенко Р. В.,      Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» (далі - ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 14 747,43 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від                    13 серпня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 485/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 29 жовтня 2019 року у розмірі 9 513,43 грн, судовий збір - 1 464,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «УК «Одеський бульвар» залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року.
23 листопада 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М. М. із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до     ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що при ухваленні рішення по суті спору судом вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір та відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн за недоведеністю цих вимог. Відтак, суд першої інстанції не вбачав підстав для ухвалення додаткового рішення.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав та обставин для постановлення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу. При ухваленні судом першої інстанції рішення по суті спору було вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі, відмовлено у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн за їх недоведеністю. Тобто, ці вимоги були вирішенні судом при постановленні рішення за наслідками розгляду спору по суті, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
04 серпня 2022 року представник ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М. М. надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року.
У касаційній скарзі він просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст доводів касаційної скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, безпідставно відмовив у задоволенні заяви. У даному випадку судами було допущено порушення норм процесуального права. Суди не врахували подання позивачем належних та достатніх документів на підтвердження понесених судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, що також узгоджується із практикою Верховного Суду при розгляді такого питання.
Позиції інших учасників
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного -процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У частині другій статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У статті 400 ЦПК України зазначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).
Як видно із справи, у травні 2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 14 747,43 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від                    13 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість за договором № 485/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 29 жовтня 2019 року у розмірі 9 513,43 грн, судовий збір - 1 464,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до     ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року - без змін.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 389 цього кодексу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (частина перша статті 389 ЦПК України).
За змістом зазначених норм право на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення, зазначеної у пункті 20 частини першої статті 353 ЦПК України, не передбачено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами перегляду такої ухвали. 
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі № 569/18383/17.
Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою на такі судові рішення потрібно закрити.
Про закриття касаційного провадження з огляду на неможливість касаційного оскарження відповідного судового рішення Велика Палата Верховного Суду неодноразово формулювала такі висновки в ухвалах: від 13 червня 2018 року у справах №  522/14750/16-ц та №  761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №  623/3792/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17, від 08 жовтня 2019 року у справі №  766/12353/18, від 27 листопада 2019 року у справі №  817/1768/18, а також у постановах від 13 червня 2018 року у справі №  761/30675/17 та від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17. Подібна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 28 вересня 2022 року у справі №  477/1315/20.
Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» подано касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, тому касаційне провадження у справі необхідно закрити.
Керуючись статтями 260, 389, 394, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                      	В. М. Ігнатенко       С. О. Карпенко       В. А. Стрільчук