УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 січня 2023 року
м. Київ
справа № 577/5528/21
провадження № 51-119ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, 
встановив:
За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 
2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України 
до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, 
суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Зокрема, позиція захисника ОСОБА_4 є непослідовною та неузгодженою, оскільки, як убачається зі змісту касаційної скарги, адвокат, вказуючи у вступній 
її частині на оскарження нею лише ухвали апеляційного суду, у мотивувальній - наводить доводи своєї незгоди, у тому числі, з вироком місцевого суду, ухваленим 
щодо засудженого ОСОБА_5 , про скасування яких і формулює свої вимоги 
у прохальній частині скарги. 
Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім цього, захисник, посилаючись на незаконність оскарженого вироку суду першої інстанції від 10 травня 2022 року з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 
ст. 438 КПК України, лише формально вказує на несправедливість призначеного засудженому покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Також касаційна скарга захисника не містить доводів на щодо незаконності чи необґрунтованості ухвали апеляційного суду на підставах, визначених ч. 1 
ст. 438 КПК України із урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.
Крім того, вимоги захисника про ухвалення нового рішення, яким 
ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 
ч. 1 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі 
на строк 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України, після скасування оскаржених вироку та ухвали не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
При цьому касаційна скарга захисника взагалі не містить обґрунтування її вимоги 
про  призначення засудженому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається 
без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                          ОСОБА_3