Справа № 138/284/23 
Провадження № 33/801/250/2023
Категорія: 327 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Горбового В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,
встановив:
Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події, а також відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що суд помилково встановив, що її вина  у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи. Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду не зазначено, яким саме чином вона не виконувала свої батьківські обов`язки, а також  в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Таким чином, суд не мав достатньо допустимих доказів для встановлення її винуватості. Справа розглянута у її відсутність, про час та місце розгляду справи вона не повідомлялася. Вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнає, вказаного адміністративного правопорушення вона не вчиняла та зі змістом протоколу не згодна. При складанні протоколу їй не було забезпечено право на захист, примірнику протоколу вона не отримувала, права та обов`язки їй не роз`яснювалися, а заява на ім`я голови суду про визнання вини і розгляд справи у її відсутність написана 01.02.2023 під диктування інспектора ще до направлення матеріалів до суду. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить відомості, що не відповідають дійсності. Матеріали справи не містять доказів, що син заявників ОСОБА_2 був направлений в медичний заклад і що він отримав тілесні ушкодження. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне, тобто неодноразове невиконання батьківських обов`язків, відсутність турботи про дитину, однак, докази на підтвердження факту систематичності невиконання нею батьківських обов`язків до протоколу не додані. Працівником поліції не були встановлені всі обставини, що мали місце 22.01.2023, зокрема, що її син також отримав тілесні ушкодження. 
Також ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про розгляд справи вона не повідомлялася, в судовому засіданні участі не приймала.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд виходить з того, що постанову Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області винесено 03.02.2023 та згідно супровідного листа від 06.02.2023 направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.15,16). 
Копію постанови отримано ОСОБА_1 14.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18)
16.02.2023 ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи та 24.02.2023 подала апеляційну скаргу (а.с.17, 19-34). 
Оскільки  ОСОБА_1 не була присутня при винесенні оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано на десятий день з моменту винесення постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2023 підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції, за результатами розгляду справи дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, доведена матеріалами справи.
Однак, всупереч вказаним вище вимогам закону, судом першої інстанції не в повному обсязі були з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №426347, складеного 01.02.2023 інспектором ЮП СП Могилів-Подільського РВП лейтенантом поліції Кирильчук М., 22.01.2023 ОСОБА_1 ухилилася від покладених на неї ст. 150 СК України обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній, перебуваючи по АДРЕСА_1 наніс один удар кулаком в область обличчя неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2).
Відповідно до рапорту інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Сідлецького Д.В. від 22.01.2023, зі служби 102 22.01.2023 о 15 год. 09 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що 20 хвилин тому по АДРЕСА_1 , маловідома неповнолітня особа нанесла тілесні ушкодження його синові ОСОБА_2 , 8 років (а.с.6).
У протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення від 22.01.2023 ОСОБА_4 просила інспектора ЮП СП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Кирильчук М.В. звернути увагу на те, що хлопець, якому 10 років, ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , спричинив тілесне ушкодження її сину ОСОБА_2 (а.с.10).
У письмових поясненнях від 22.01.2023 ОСОБА_4 зазначила, що 22.01.2023 близько 14 год. 00 хв. її сина ОСОБА_6 побив сусідський хлопчик ОСОБА_5 , якому 10 років, її сину – 8 років. Подібні ситуації виникають постійно, тому вона викликала поліцію (а.с.11).
У письмових поясненнях від 26.01.2023 ОСОБА_2 пояснив, що 22.01.2023 близько 13 год. 50 хв. він пішов гратися з друзями у двір будинку, де він проживає. Вони грали футбол з ОСОБА_7 , хлопчиками на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Під час гри у них виник конфлікт, тоді ОСОБА_5 почав йому погрожувати, що вдарить його, та після чого підійшов, штовхнув на землю та почав наносити удари ногами по черевній порожнині та кулаками по обличчю. Після нанесення ударів ОСОБА_5 втік в квартиру, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зателефонували в домофон та повідомили його матері, що ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження (а.с.12). 
У письмових поясненнях від 01.02.2023 ОСОБА_1 зазначила, що 22.01.2023 близько 15 год. 30 хв. до неї зателефонував її син ОСОБА_5 та повідомив, що він вчинив бійку з ОСОБА_11 . Так як вона перебувала в місті, то додому приїхала через годину і на власні очі нічого не бачила (а.с.7).
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він проживає разом із матір`ю та бабусею по АДРЕСА_2 . Навчається в 5-А класі ліцею №1 м. Могилева-Подільського Вінницької області. 22.01.2023 він грався із друзями ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) у футбол. ОСОБА_12 обізвав його, він його штовхнув та вдарив кулаком по обличчі, після чого ОСОБА_13 впав на землю та він одразу побіг до квартири (а.с.9). 
Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах дії, бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.  
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:
- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина 1);
- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2);
- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частина 3);
- батьки зобов`язані поважати дитину (частина 4);
- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (частина 5);
- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини (частина 6);
- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (частина 7).
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №426347 від 01.02.2023 міститься загальне посилання на те, що ОСОБА_1 ухилилася від покладених на неї ст. 150 СК України обов`язків по вихованню свого сина.
Разом з цим, у цьому протоколі не зазначено, які неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків (які саме дії вчинила чи не вчиняла ОСОБА_1 , спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків).
У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 ухилилася від покладених на неї обов`язків по вихованню сина саме 22.01.2023. Апеляційним судом встановлено, що в цей день ОСОБА_1 перебувала на роботі, а тому є незрозумілим, яким чином ОСОБА_1 в цей день могла ухилитися від виконання обов`язків.
Справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманною кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема, і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.
Заява про визнання вини ОСОБА_1 не є підставою для безумовного притягнення її до відповідальності, адже це не виключає обов`язку суду дослідити наявні в матеріалах справи докази та встановити наявність (або відсутність) в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.
Суд, не зважаючи на наявність заяви ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність, яка надійшла до суду в день надходження адміністративного матеріалу, повинен був призначити справу до розгляду.
Суд, не призначивши справу до розгляду, всупереч ст. 277-2 КУпАП, не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, не роз`яснив права, не вислухав ні ОСОБА_1 , ні потерпілу особу, не дослідив докази, не з`ясував причини та наслідки конфлікту.
Також суд, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не виконав свого обов`язку по з`ясуванню обставин, які підлягають з`ясуванню.
Апеляційний суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 була написана у приміщенні відділу поліції і направлена разом з адміністративним матеріалом, тобто суд зобов`язаний був перевірити, чи ОСОБА_1 дійсно бажає того, що написано в заяві, та чи усвідомлює вона можливі наслідки такої заяви.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
За таких обставин надавати аналіз решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, 
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало