Справа № 758/5863/22                                                                                             Головуючий в суді І інстанції - Бузунко О.А.
Провадження № 33/824/2949/2022                                                                           Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
31 січня 2023 року                                                                                      м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                            Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                            
особи, яка притягається до відповідальності                                 ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката                                                                        Очеретяного В.Є.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 15 травня 2022 року близько о 23 годині 55 хвилин по вул. Ярославська, 39г в Києві керував транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапапія», висновок 002283.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. 
Зауважує, що екіпаж патрульної поліції звернув увагу саме на припаркований автомобіль та на порушення комендантської години, але жодним чином не на керування транспортним засобом.
Звертає увагу, що перебування особи біля транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння та не виконання такою особою функцій водія не утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи біля свого транспортного засобу не доводить факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 о 23:55 хв, як зазначено в протоколі не підтверджений жодним належним та допустимим доказом та спростовується наявним в матеріалах справи відео з нагрудних камер патрульних поліцейських.
Наголошує, що суд першої інстанції невірно оцінив відео-докази працівників поліції, які жодним чином не підтверджують факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, суд першої інстанції не врахував його усні пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2 , який був допитаний у судовому засіданні, що також спростовують наведені в протоколі обставини.
До того ж, посилання суду першої інстанції на те, що факт керування транспортним засобом підтверджується його письмовими пояснення в протоколі не заслуговують на увагу та повинні оцінюватись критично, оскільки він мав на увазі, що керував транспортним засобом в тверезому у стані до його зупинки (у зв`язку із закінченням бензину) та до вживання алкоголю, після того транспортним засобом більше не керував.
Також зазначає, що працівники поліції на відео не вказують та не засвідчують те, що вони зупинили авто в момент коли він ним керував, та в матеріалах справи відсутні рапорт працівників поліції про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки та не розглянув клопотання про закриття провадження у справі, не спростував доводи наведені в ньому, а прийняв рішення без жодних належних та допустимих доказів виходячи тільки з припущень. 
Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Очеретяного В.Є., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її залишити без задоволення,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, свідка ОСОБА_2 , дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів або виклику і допиту в суді свідків, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065848 від 16 травня 2022 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав, власноручно зазначив, що з порушенням не згоден, алкоголь не вживав, автомобілем керував у тверезому стані(а.с.1);
- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002283 від 16.05.2022 року відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.2);
- розпискою ОСОБА_1 про залишення свого автомобіля на паркові , з зобов`язанням не сідати за кермо протягом доби (а.с.3);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4).
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 а) ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог діючого законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи. Так, як в суді першої інстанції так і апеляційної ОСОБА_1 стверджував, що він залишив автомобіль на сусідній від свого місця проживання вулиці, оскільки в його автомобілі закінчилося пальне. Разом з тим, із відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово просив поліцейських надати йому можливість відвезти свій автомобіль з місця зупинки до місця свого проживання, на паркову. Дані обставини спростовують доводи ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_2 про відсутність пального в автомобілі, і те, що причиною залишення автомобіля на місці зупинки було відсутність в автомобілі пального.
Доводи ОСОБА_1 про те, що під час керування транспортним засобом він не вживав алкоголь , також є безпідставними та спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002283 від 16.05.2022 року. Із відеозапису нагрудної камери поліцейських також вбачається, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу заперечував те, що він вживав алкоголь. Також, ОСОБА_1 заперечував вживання алкоголю і після отримання результатів огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, хоча результат огляду був позитивний (1,35%). 
Крім того, як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейських, ні на місці зупинки,  ні у лікарні водій ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а лише заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.
Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                       О. М. Рудніченко