Справа № 462/5896/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 33/811/230/23                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 березня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Савки Тараса Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Савки Тараса Володимировича на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:
постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 18.10.2022 року о 00 год. 20 хв. у м. Львові, на вул. Суботівській, 2, керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», держаний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 002640. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. 
Не погоджуючись із постановою, захисник Савка Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року, провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, не встановив належним чином всі обставини справи, взагалі не оглянув та не дослідив в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких не вбачається того факту, що ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом в час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, відтак дійшов до незаконного висновку про те, що ОСОБА_1 взагалі може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку, не дослідив та не надав будь-якої оцінки в оскаржуваній постанові відеозапису під назвою «Суботівська_с1і3_20221018002539_20221018003316», який було отримано на запит ОСОБА_1 , та долучено до матеріалів справи, на якому чітко відображено, як ОСОБА_1 , приблизно о 00.20 год., в якості пішохода рухається по вулиці Суботівській у м. Львові в напрямку магазину, та в цей момент до нього підходять працівники поліції разом з представниками місцевої територіальної оборони, що, знову ж таки, підтверджує той факт, що в час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки ЗАЗ DAEWOO д.н.з. НОМЕР_2 .
Вказує, що, не наводячи жодних мотивів, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи захисника Савки Т.В. про те, що ОСОБА_1 , не будучи водієм жодного із транспортних засобів, погодився пройти огляд на стан сп`яніння виключно зважаючи на те, що думав про те, що на нього будуть складати протокол за перебування в нетверезому стані у громадському місці в комендантську годину, та з огляду на те, що працівники поліції відмовляли йому в поверненні документів, що посвідчують його особу та право керувати транспортним засобом.
Звертає увагу суду, що працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_2 , в час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, із долучених до протоколу відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не вбачається даного факту, а на них відображений вже момент початку діалогу між ОСОБА_1 та працівниками поліції, та відображена процедура складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
Захисник стверджує, що ОСОБА_1 не міг бути суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки в зазначений в протоколі час не був водієм жодного транспортного засобу, тобто не здійснював керування ним, а відтак він не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучено до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, захисник вказує, що такі слід оцінювати критично, зважаючи на те, що вказані особи є сусідами ОСОБА_1 , та перебувають з ним у тривалих неприязних відносинах, а тому їхні пояснення не можуть бути об`єктивними, а навпаки можуть бути спрямованим на те, щоб свідомо «насолити» особі з якою у них склалися неприязні відносини. Зазначає, що їхні письмові пояснення, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є недопустимими доказами, так як в графі «свідки чи потерпілі» протоколу про адміністративне правопорушення вказані особи не зазначені, а тому не можуть мати процесуального статусу свідків в даному провадженні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Савки Т. В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 141312 від 18 жовтня 2022 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18 жовтня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння; рапортом працівника поліції, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 18 жовтня 2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом; відеозаписами з CD-диску, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, про що повідомляв працівників поліції, вважаю необґрунтованими з наступних підстав. 
Так, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі або відмовитися від проходження такого.
В подальшому, останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, після проходження якого не заперечував проти результату огляду. 
При цьому, ОСОБА_1 впродовж всього спілкування з працівниками поліції на місці події жодного разу не повідомляв їм про те, що він не керував транспортним засобом.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними. 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими. 
З огляду на те, що під час огляду ОСОБА_1 здійснювався відеозапис, присутність свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час вказаної дії непотрібна, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення. 
Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.