ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/29103/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  12 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України  м. Києва, що викладені у листах, які полягають у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.
Крім того, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції взагалі не досліджувалося питання відсутності доказів, які б підтверджували, що внаслідок проведеного перерахунку відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2017 року ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності, як особу з інвалідністю третьої групи загального захворювання пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до ст.27  та ст.40 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У серпні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про застосування для її пенсії величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% відповідно до пункту 4-4        Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листами від 16 вересня 2021 року № 24766-24613/Ф-02/8-2600/21, від 17 вересня 2021 №24921-24896/Ф-2600-21, 24 вересня 2021 року № 25535-25532/Ф-02/8-2600/21, відповідач направив на адресу позивача відповіді, у яких відмовив у застосуванні коефіцієнту страхового стажу - 1,35%, та зазначив, що        Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-08        застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 рік із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що нормами  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", якими внесено зміни в частині перерахування з 01.10.2017 пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дії в часі, а тому відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суд першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно  ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього  Закону  для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній    системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1.35%) за формулою наведеною в статті.
11 жовтня 2017 року набрав чинності  Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни, зокрема до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ XV Прикінцевих та перехідних положень якого доповнено пунктами 4-3, 4-4.
Пунктом 4-3  Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Пунктом 4-4  Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Аналіз вищезазначених норм  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами пенсія була призначена позивачу відповідно до положень  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до набрання чинності  Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з урахуванням пункту 4-3  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При цьому, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього  Закону  розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Таким чином,  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII  передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.
Таким чином, з 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.
Відповідно до частини третьої  статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 року перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився.
З огляду на вищевикладене, доводи позивача про звуження його прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.
Як зазначалося вище, пенсія призначена позивачу відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII.
Відтак, остання підлягає перерахунку з 01 жовтня 2017 року з врахуванням пункту 4-3  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 4-3  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та висновки суду першої інстанції у вказаній частині колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
Конституційний Суд України в Рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01 жовтня 2017 року, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виключає зворотну дію закону в часі.
Вказані норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивача.
Таким чином, наведене у сукупності свідчить, що під час перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно, а тому підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17, від 27 квітня 2021 року у справі № 200/2266/19-а, від 29 грудня 2021 року у справі № 620/1492/19.
Частиною першою  статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини п`ятої  статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої  статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до  статті 346 КАС  не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.
Керуючись статтями  34,  243,  311,  317,  321,  325,  328,  329,  331 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києва про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення    шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 А.Ю. Кучма

                                                                                          Л.В. Бєлова