ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 лютого 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2304/22
Головуючий у першій інстанції - Циганко М. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/220/23

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування - Прилуцька міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2022 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 24.10.2022, м. Прилуки,
в с т а н о в и в:

У вересні 2022 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони проживають окремо і відповідач впродовж тривалого часу перешкоджає позивачеві спілкуватися з донькою. У такий спосіб ОСОБА_2 порушує право ОСОБА_1 і їхньої доньки на вільне і безперешкодне спілкування. За місцем проживання ОСОБА_1 маються всі умови для проживання доньки, де він, вона й відповідач проживали разом до 25.08.2021.
20.10.2022 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив встановити графік побачення його з донькою, зобов`язавши ОСОБА_2 надати йому можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з донькою кожної суботи кожного місяця з 10 год 00 хв до 17 год 00 хв до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення в цій справі. Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що:
- відповідач чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною, що призводить до послаблення сімейних та психосоціальних зв`язків між останніми;
- у разі задоволення позову у дитини може виникнути внутрішній опір під час її передачі ОСОБА_1 ;
- тривале відсторонення дитини від позивача формує у неї невірне уявлення про роль батька у стосунках з дитиною, що може в подальшому призвести до відсторонення її від власних дітей;
- обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову не вирішує спір по суті, а спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту між ним і донькою;
- враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дитини особисто з позивачем повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або відгородити дитину від зустрічей із ним.
Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви відмовлено. Постановляючи її, суд І інстанції виходив з того, що:
- ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили, що захист його прав та інтересів унеможливиться без вжиття заходів забезпечення позову, про які йдеться у заяві, або що для відновлення цих прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль і витрат;
- задоволення заяви про забезпечення позову фактично вирішить спір, що є предметом розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з донькою та визначення способів участі у вихованні й спілкуванні з нею;
- заходи забезпечення позову, про які просить заявник, фактично може бути застосовано тільки за наслідками вирішення спору між сторонами про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з донькою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу й постановити ухвалу про задоволення заяви. Доводи скарги є ідентичними обґрунтуванню заяви про забезпечення позову. Крім того, в апеляційній скарзі зазначається й таке:
- заходи забезпечення позову, про вжиття яких прохає ОСОБА_1 , є засобами тимчасового врегулювання ситуації з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, припинення психологічного її травмування, повернення дитини до звичних умов та відновлення емоційного зв`язку між ОСОБА_1 і дитиною;
- суд не навів доводів відхилення від правових позицій, на підставі яких позивач просить забезпечити його позов у вказаний у заяві спосіб, і позбавив його права на побачення з донькою;
- суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
- між сторонами мається спір щодо участі позивача (батька) у вихованні та спілкуванні з їхньою малолітньою донькою. Тож задоволення заяви про забезпечення позову фактично вирішить цей спір між сторонами по суті без ухвалення відповідного судового рішення;
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Дуденок О.О. просила відхилити апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У справі відсутні докази, що підтверджували б посилання позовної сторони на те, що відсутність спілкування позивача з донькою протягом відрізку часу, який апеляційний суд визначає починаючи з подій, зазначених у позовній заяві і у заяві про забезпечення позову й по дату вирішення заяви про забезпечення позову, може спричинити усталене відчуження доньки від ОСОБА_1 . Отже у ході розгляду справи не доведено, що відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову останнього або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим у справі і описаним вище обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам.
Отож оскаржувана ухвала є законною.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                            Судді: