ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3758/23 Справа № 176/2336/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кучма  В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д. Космачевської Т.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати. Середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації інфляційних витрат (суддя першої інстанції Кучма В.В. повний текст рішення складено 03 січня 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати. Середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації інфляційних витрат, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 89970,22 грн., 39088,86 грн. – компенсацію за невикористану відпустку та 74782,38 – вихідної допомоги, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36043,20 грн., яка розрахована на час подачі позову до суду та нарахувати середній заробіток по день ухвалення судом рішення по справі, компенсацію інфляційних витрат у розмірі 2224,25 грн. та судові витрати по справі, включаючи витрати на правничу допомогу.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати. Середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації інфляційних витрат задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену останній заробітну плату у розмірі 203573 грн. 91 коп.,
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 75465 грн. 45 коп.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 4521 грн. 63 коп., які включають у себе сплачений позивачкою судовий збір та витрати з надання правничої допомоги.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.
У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
Із вказаним рішенням суду в частині стягнення правничої допомоги не погодилась представник ДП «СхідГЗК`Левченко І.А., та подала апеляційну скаргу, вважає, що вимога в частині стягнення правничої допомоги у розмірі 4521,63 грн. ухвалена судом без повного і всебічного з`ясування всіх обставин у справі. 
Вказує на те, що у договорі про надання правової допомоги не було визначено розміру гонорару, сума 4521,63 грн., є необгрунтована і непідтверджена. Позивачем подано до суду лише позовну заяву по суті спору, яка не вимага значних витрат часу на її складання.
ОСОБА_2 , просила рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4521,63 грн. скасувати у ухвалити в цій частині нове, про відмову у задоволенні вимоги.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       В даній справі спір виникає із трудових відносин та ціна позову становить, 242108,91 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, (2684*100=268400). а тому розгляд справи слід здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином підтверджено понесені витрати на адвоката.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15 зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документів, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Як вбачається, з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції на підставі ордера СеріяАе № 1018319 представляв адвокат Лапшин В.В. (а.с.16)
Між позивачкою та її представником було укладено договір № 14/10/2022 про надання правової допомоги від 14 жовтня 2022 року (а.с.17).
Згідно Акту № 01 від 15 листопада 2022 року виконаних робіт з надання правничої допомоги який є невід`ємною частиною договору про надання правничої (правової) допомоги № 14/10/2022 від 14 жовтня 2022 року (а.с.18).
З даного Акту вбачається, що сторони погодили розмір оплати за надані послуги у розмірі 3000 грн., а також погодили, що витрати за участь представника в кожному засіданні по даній справі, буде дорівнювати 300 грн.
Сторони підписавши даний Акт, підтверджуєть, що оплата у розмірі 3000,00 грн. за надання консультацій, роз`яснення норм законодавства, а також складання позову та авдокатського запиту у даній справі, була здійснена в день складання цього Акту і в повному обсязі.
Отже, сторонами було погоджено всі істотні умови договору про надання правничої допомоги, в свою чергу авдкатом було виконано умови Договору, а позивачка сплатила за наданні послуги, що підтвреджується наявними в матеріалах справи доказами.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання  позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.
Також слід зазначити, що апеляційний суд бере до увагу дану категорію справи, її складність та суму щодо стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по заробітній платі в загальній сумі 279 039, 36 грн., що є співмірною до суми яка була стягнута на правничу допомогу.
Доводи відповідача, що сума у розмірі 4521,63 грн не вказана у договорі про надання правничої допомоги не заслуговують на уваги, оскільки як вбачається, з мотивувальної та резюлятивної частини рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року, сума 1521,63 грн є судовим збором, яка була сплачена позивачкою за подання позовної заяви, сума у 3000 грн. сума витрат на правничу допомогу, разом з урахуваням судового збору та правничої допомоги дорівнює 4521,63 грн, про що вказано у резюлятивній частині рішення суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                О. В. Халаджи                                                         
                                                                               О.Д.Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська