УХВАЛА
13 березня 2023 року 
м. Київ
справа №420/9687/22
адміністративне провадження № К/990/6790/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г., 
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
14 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати йому з 27 березня 2020 року по 14 березня 2021 року включно заробітної плати відповідно до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру здійснити з 27 березня 2020 року по 14 березня 2021 року включно перерахунок та виплату йому заробітної плати у відповідності до вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 27 березня 2020 року по 14 березня 2021 року (включно) позивачу протиправно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата відповідно до положень Постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 року №505, а не в розмірі, передбаченому у ст.81 Закону України «Про прокуратуру», яка інакше регулює розміри належних до виплати прокурорам заробітних плат (в більшому розмірі), що відповідало б чинному законодавству України та рішенню Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
25 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
Предметом спору цій справі є правомірність відмови відповідача після визнання неконституційними окремих положень закону виплатити прокурору неотриману заробітну плату у розмірі, встановленому частиною третьою статті 81 Закону України "Про прокуратуру" за минулий період.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України       суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій       статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах ч.3 ст.81 Закону №1697-VII із урахування рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020р. №6-р/2020 до прокурорів, які не пройшли у період заходів реформування прокуратури атестацію, зокрема, у постановах від 26.05.2022р. у справі №540/1268/21, від 27.10.2020р. у справі №826/18228/16, від 14.07.2022р. у справі №160/13767/20 та у справі №240/1984/21, яка у подальшому була підтримана у постановах від 18.08.2022р. у справі №200/2499/21-а, від 29.09.2022р. у справі №160/3129/21, від 01.12.2022р. у справі №200/2302/21-а, від 19.01.2023р.у справі №120/3963/22 та від 26.01.2023р. у справі 120/19216/21.
Так, у цих справах Верховний Суд, зокрема, указав, що рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 стосується приписів статті 81 Закону «Про прокуратуру», зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості - функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону №1697-VII зі змінами в редакції Закону №113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в "новоутворені"/"оновлені" прокуратури (відповідно до Закону №113-ІХ). Так як прокурора звільнено з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» і він не є таким, який успішно пройшов атестацію, тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»       (далі - постанова КМУ №505).
Верховний Суд відхиляє аргументи касаційної скарги щодо необхідності відступлення від висновку Верховного Суду щодо застосування указаних положень Закону №113-IX та Закону України «Про прокуратуру», так як такий висновок уже сформовано Верховним Судом за подібних обставин та застосовано судом апеляційної інстанції, що наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики. Заявник не зазначає новітніх, проблемних і раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права у подібних правовідносинах, а мотиви скарги зводяться до тлумачення порядку оплати праці прокурорів, із загальними посиланнями на рішення Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, без належної аргументації їхнього застосування у контексті обставин цієї справи.
Враховуючи те, що доводи касаційної скарги зводяться до загальних фраз щодо порушення судами принціпів права, незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо застосування норми права, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись   статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов