ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року 
м. Київ

справа № 805/3902/16-а
касаційне провадження № К/9901/41678/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 
 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2016 (суддя - Кошкош  О.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 (головуючий суддя - Гаврищук Т.Г., судді - Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі № 805/3902/16-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі у тексті - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі у тексті - Інспекція, відповідач, податковий орган) про визнання недійсним та скасування рішення від 21.09.2016 №008/05-40-40.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення не ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених під час перевірки, в акті перевірки не зазначено, яким чином перевіряючими встановлено факт продажу алкогольного напою (пива) на розлив саме для споживання на місці кінцевим споживачам, відтак застосування до товариства штрафних санкцій не ґрунтується на положеннях Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі у тексті Закон №481, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин). 
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017, позов задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення Інспекції від 21.09.2016 №008/05-40-40.
Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що контролюючим органом документально не підтверджено факт зберігання та реалізації напоїв без марок акцизного збору.
Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 29.08.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування касаційної скарги податковий орган посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин у справі, зокрема: встановленого в акті перевірки факту реалізації позивачем, який не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці в порушення вимог статей 11, 153 Закону №481; встановленого під час перевірки факту відсутності марок акцизного податку на алкогольних напоях, які зберігалися в магазині позивача. Наполягає на правомірності застосування оскаржуваним рішенням фінансової санкції у вигляді штрафів за вказані порушення вимог Закону №481.
Позивач правом подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає її розгляду.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10.01.2023 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 11.01.2023.
Переглянув судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірив повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 30.08.2016 представниками Інспекції проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому здійснює господарську діяльність позивач. 
За результатами перевірки податковим органом складено акт перевірки від 31.08.2016 №545/05-40-40/1/2968609832 (далі - акт перевірки), яким встановлено факт реалізації алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, а саме пиво розливне «Жигулівське» об`ємом 0,5 л.; факт зберігання та реалізація напоїв, а саме Порт вин « 777» червоний та Порт вин « 777» білий міцністю 17,5% місткістю 1л. вартість якого (яких) становить 43,  85 грн, без марок акцизного податку, чим порушено вимоги частини 6 статті 153 частини 4 статті 11 Закону №481. Акт складено без додатків, в присутності позивача, який відмовився від його підписання.
У запереченнях на акт перевірки позивач зазначив про те, що ним не було порушено вимоги частини 6 статті 153 Закону №481, оскільки магазин жодним чином не обладнаний для споживання будь-яких продуктів, напоїв на місці здійснення торговельної діяльності та не надає таких умов і можливості покупцям. Також зазначив, що всі алкогольні напої, що зберігаються та реалізуються у магазині, були придбані для подальшої реалізації виключно у ліцензованих оптових продавців з оформленням всієї первинної документації та з марками акцизного податку.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 21.09.2016 №008/05-40-40 про застосування фінансових санкцій, яким відповідно до абзацу 9, абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону №481 до позивача застосовано штраф у розмірі 23  800,  00 грн.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі у тексті - ПК України, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон №481.
Частиною 6 статті 153 Закону №481 передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством (стаття 11 Закону №481).
Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі: - виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17  000,  00 гривень; - порушення вимог статті 153 цього Закону - 6  800,  00 гривень.
Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.
Зазначені приписи законодавства зобов`язують суб`єктів господарської діяльності діяти згідно встановлених правил, невиконання яких зумовлює юридичну відповідальність, зокрема, застосування штрафних санкцій.
У справі, що розглядається судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем документально не підтверджено факт порушення позивачем вимог статей 11, 153 Закону №481; наявні у матеріалах справи копії фотографій не були прийняті в якості належних доказів, оскільки з них не можливо ідентифікувати де і коли були зроблені ці фотографії та чи на них дійсно сфотографовані саме товари, що були під час перевірки; відповідачем не надано відповідного розрахункового документу на підтвердження факту реалізації позивачем алкогольних напоїв, зазначених в акті перевірки; жодного посилання на здійснення продажу товару без відповідного розрахункового документу акт перевірки не містить; документально не підтверджено і факт реалізації позивачем алкогольних напоїв на розлив безпосередньо для споживання на місці.
Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідач доводами касаційної скарги не спростовує висновків судів попередніх інстанцій. Контролюючий орган касаційною скаргою не обґрунтував і не зазначив, у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права.
Відповідач у касаційній скарзі фактично просить про переоцінку, додаткову оцінку доказів стосовно встановлення фактичних обставин у справі, що знаходиться поза межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк