СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року                                     м. Харків                        Справа № 917/391/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В. , суддя  Попков Д.О.

зза участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.
та представників сторін:
позивача – не з`явився, 
відповідача – не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача -Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх. №1206) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2022 (суддя Кльопов І.Г., повний текст рішення складено 12.09.2022) у справі №917/391/22
за позовом фізичної особи-підприємця Суховерхова Юрія Анатолійовича, м.Полтава,
до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м.Полтава,
про стягнення 249 912,63 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець  Суховерхов  Юрій Анатолійович звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 249912,63 грн заборгованості за договором   на розробку проектної документації №7 від 27.03.2020.
          В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не виконав своє зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати виконаних проектних робіт згідно договору №7 від 27.03.2020 на розробку проектної документації на об"єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїздних доріг житлових будинків за адресами вул. Соборності,№71, вул.Зигіна №30, №32, №34, №36 у місті Полтава".
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.08.2022 у справі №917/391/22 позов задоволено повністю.
В наведеному рішенні суд першої інстанції встановив, що Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради підписало акт №7 від 06.07.2021 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 7 від 27.03.2020 без зауважень та посвідчило його гербовою печаткою, а отже, замовник прийняв роботи без зауважень. Як зазначив місцевий господарський суд, відповідач не довів належними доказами те, що предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений, не надав суду доказів звернення до позивача з проханням надати примірник документації в зв`язку з її втратою чи відсутністю з інших причин. Натомість у акті № 7 від 06.07.2021 відповідач підтвердив, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 249912,63 грн основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради із зазначеним  рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи,  просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що у нього відсутній оригінал акту №7 від 06.07.2021 та проектної документація, за розробку якої позивач просить стягнути грошові кошти. Вказаний факт, як зазначає відповідач, був встановлений за результатами проведення інвентаризації у 2021 році.
Крім того, відповідач вказує на те, що  наданий позивачем документ – акт №7 від 06.07.2021 є копією, та у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є підставою для здійснення відповідачем оплати (за відсутності оригіналу документу).
Також в апеляційній скарзі відповідач стверджує про неможливість ідентифікувати достовірність підпису колишнього начальника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради Сінельнікова С.В., який міститься на копії акту №7 від 06.07.2021, за відсутності доказів виконання робіт – проектної документації. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів документів, що стосуються виконання робіт за договором на розробку проектної документації на об"єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїздних доріг житлових будинків за адресами вул Соборності,№71, вул.Зигіна №30, №32, №34, №36 у місті Полтава" №7 від 27.03.2020. 
Як зазначає апелянт, суд першої інстанції не здійснив розгляд справи в загальному позовному провадженні, незважаючи на те, що відповідач у відзиві на позов зазначав про необхідність дослідження в судовому засіданні оригіналів документів та призначення судових експертиз для встановлення справжності підписів на документах. Також відповідач вказує на те, що відмовивши в задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, суд першої інстанції позбавив  відповідача можливості викликати в судове засідання та отримати пояснення колишнього головного бухгалтера Управління, яка може засвідчити факт відсутності оригіналів проектної документації.
В апеляційній скарзі відповідач також зазначає про те, що відповідно до узгодженого сторонами календарного графіку робіт позивач повинен був завершити виконання робіт до жовтня 2021, а відповідач здійснити їх перевірку – у грудні 2021, проте, докази фактичного виконання позивачем робіт після складення акту №7 від 07.07.2021 матеріали справи не містять.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної  скарги заперечує, зазначає, зокрема про те, що відсутність у відповідача оригіналу проектної документації є лише свідченням неналежної організації роботи Управління та виконання відповідальними працівниками своїх обов`язків. Позивач вказує на те, що 23.12.2021 він направив відповідачу вимогу оплатити виконані роботи, проте, відповідач оплату не здійснив і не вчинив будь–яких дій, в тому числі з припинення договірних відносин. Позивач наполягає на тому, що відповідно до п.2.3 договору, підставою для здійснення розрахунків є підписаний сторонами акт виконаних робіт. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду – залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3500 грн. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду додаткову угоду №1 від 14.12.2022 до договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг №1ап від 13.01.2023 та квитанцію №10 від 10.01.2023 про отримання адвокатом 3500 грн. гонорару за юридичний супровід справи №917/391/22 в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 розгляд справи призначено на 07.02.2023 о 11:30 год.
В судове засідання 07.02.2023 позивач не з`явився. 
Позивач надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Відповідач в судове засідання 07.02.2023 також не з`явився, хоча заявляв суду клопотання про участь в судовому засіданні 07.02.2023 в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою суду від 19.01.2023 та на діслано відповідачу на його електронну адресу.Вказана ухвала доставлена на елекрону адресу відповідача 23.01.2023.  07.02.2023 відповідач на зв`язок не вийшов,про що судом складено акт  за цією ж датою. Інших клопотань не відповідач  подавав.
Відповідно до ч.12  ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено позивача та відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
27.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Суховерховим Юрієм Анатолійовичем (підрядник) та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (замовник) укладено договір №7   на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресами вул. Соборності №71, вул.Зигіна №30, №32, №34, №36 у місті Полтава" (далі - договір). 
В подальшому, додатковою угодою №1 від 24.12.2020 та додатковою угодою №2 від 13.09.2021 сторонами були внесені зміни та доповнення до договору.
Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за за адресами вул. Соборності №71, вул.Зигіна №30, №32, №34, №36 у місті Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно п. 2.1. договору загальна  ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 124742,11 грн. 
Пунктом 5.2. договору визначено термін закінчення виконання робіт - 30.12.2020.
За умовами п. 2.3. договору, за розробку проектної документації замовник перераховує кошти підряднику на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку.
У відповідності до п.2.7 договору вартість проектних робіт уточняється виходячи з вартості будівництва за підсумком глав 1-9, графа 4 зведеного кошторисного розрахунку в складі проектної документації,    яка є предметом цього договору та такі зміни оформлюються додатковою угодою, в такому випадку  коефіцієнт договірної ціни не може бути змінений в сторону збільшення/зменшення та приводиться у відповідність до коефіцієнта договірної ціни передбаченого цим договором. 
Згідно з п. 2.9. договору замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету. Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що передбачається згідно з ч. 1. ст. 23 Бюджетного кодексу України. Після фактичного затвердження кошторису чи внесення змін до нього суму бюджетних зобов`язань за договором може бути скориговано. Зобов`язання замовника, за цим договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних, призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах виділених  бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів.
Відповідно до підпункту 3.3.3. п. 3.3. договору замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.

Розділом 4 Договору передбачено порядок здавання та прийняття робіт.
По завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок (п.4.1 договору).
Проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках (п.4.2 договору).
Роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт (п.4.3 договору).
Замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи (п.4.4 договору).
В п.12.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє по 30.12.2020, а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами. 
24.12.2020 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до договору, згідно якої визначено вартість робіт -  249912,63 грн., строк закінчення робіт -  08.10.2021.
13.09.2021 позивач та відповідач підписали  Додаткову угоду № 2 до договору, згідної строк закінчення робіт та строк дії договору - до  31.12.2021.

Позивачем надано суду акт здачі-приймання виконаних робіт № 7 від 06.07.2021, в якому вказано, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість робіт складає 249912,63 грн. Отримано авансовий платіж – 0.
Вказаний акт підписаний позивачем та відповідачем та скріплений печатками сторін.
23.12.2021 позивач направив відповідачу супровідним листом № 167-3 вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додав копію договору № 7 від 27.03.2020, копію акту здачі-приймання виконаних робіт №7 від 06.07.2021 та примірник рахунку - фактури №7, що підтверджується описом вкладення у лист-експрес.
Позивач зазначає про те, що  відповідач вказану вимогу не виконав, вартість робіт на суму 249912,63 грн. не оплатив, що  стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. 

Судова колегія враховує наступне.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно ч. 1ст. 887  ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього  Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.887 ЦК України).
За положеннями п. 3 ч. 1  статті 890 ЦК України, підрядник зобов`язаний, зокрема, передати замовникові готову проектну документацію та результати пошукових робіт.
Відповідно до ч. 4  ст. 882 Цивільного кодексу України  передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Згідно з ч. 1  ст. 853 ЦК України  замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
  Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (ч. 6  ст. 882 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1  статті 889 ЦК України  замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
За положеннями ч. 1  ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.4.1 договору сторони погодили, що по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.
Проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках (п.4.2 договору).
Пунктом 4.3. договору встановлено, що роботи вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт.
Замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи (п.4.4 договору).
Як свідчать матеріали справи, 06.07.2021 позивач та відповідач підписали акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт № 7 від 06.07.2021( далі акт здачі-приймання), в якому зафіксували, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість робіт складає 249912,63 грн.
Вказаний акт з боку відповідача підписав Сінельник С.В., який за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на день підписання акту  був начальником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.
Акт здачі-приймання виконаних робіт №7 від 06.07.2021 скріплений печатками позивача та відповідача.
Таким чином, підписавши вказаний акт, відповідач підтвердив, що передбачені договором роботи виконані позивачем в повному обсязі та належним чином і передані йому.
Будь-яких зауважень стосовно виконаних позивачем робіт відповідач не висловив.
За вказаних обставин, у відповідача, відповідно до п.4.4 договору та п.1 ч.1 ст.889 ЦК України виник обов`язок з оплати виконаних робіт.
Відповідач в добровільному порядку виконані позивачем роботи не оплатив, не представив суду доказів погашення боргу.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 249912,63 грн. заборгованості з оплати виконаних проектних робіт.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що у нього відсутній оригінал акту №7 від 06.07.2021 та проектна документація, за розробку якої позивач просить стягнути грошові кошти. Вказаний факт, як зазначає відповідач, був встановлений за результатами проведення інвентаризації у 2021 році.
Також в апеляційній скарзі відповідач стверджує про неможливість ідентифікувати достовірність підпису колишнього начальника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради Сінельнікова С.В., який міститься на копії акту №7 від 06.07.2021, за відсутності доказів виконання робіт - проектної документації. 
З цього приводу судова колегія зазначає наступне.
17.10.2019 набув чинності  Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до  Господарського процесуального кодексу України  та змінено назву  статті 79 Господарського процесуального кодексу України  з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до  статті 79 Господарського процесуального кодексу України  наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Судова колегія приймає до уваги, що за умовами договору (п.2.3;п.4.3; п.4.4) підставою для здійснення оплати є підписаний сторонами без зауважень акт здачі-приймання виконаних робіт, а не проектна документація, на яку посилається апелянт.
Відповідно до п. 4.3. договору роботи вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт.
У свою чергу, замовник підписує акт здачі-прирймання протягом десяти днів після отримання ним проектної документації (п.4.4.договору). Враховуючи, що сторони перейшли до підписання акту здачі-приймання і він був підписаний замовником без зауважень, відсутні підстави вважати, що предмет договору не був переданий замовнику.
Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"    передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч.2  ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"   первинні    та    зведені    облікові    документи    можуть    бути складені    у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові    реквізити: назву документа (форми); дату    складання;    назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та    обсяг    господарської     операції,     одиницю     виміру господарської операції; посади осіб,     відповідальних     за    здійснення    господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу,    яка    брала    участь    у    здійсненні    господарської операції.
Наданий позивачем до позову акт виконаних робіт №7 від 06.07.2021 відповідає вимогам вказаної норми Закону.
В силу частини 8    статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"    відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які         склали та підписали ці документи.
Акт виконаних робіт №7 від 06.07.2021 підписала уповноважена особа відповідача - Сінельник С.В., який був керівником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради станом на день підписання акту.
Подальша зміна керівника відповідача (після підписання вказаного акту), не свідчить про неналежність акту як доказу.
Відповідач ставить під сумнів достовірність підпису Сінельника С.В. на акті.
Однак, відповідач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.( Відзив на позовну заяву, на який посилається апелянт в матеріалах справи відсутній).
Судова колегія враховує, що підпис особи, який міститься на акті приймання-передачі виконаних робіт від імені відповідача, скріплений печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, що є зовнішнім реквізитом відповідача, який засвідчує легітимність підпису перед третіми особами.
Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату відповідачем печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.
Таким чином, відтиск печатки, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі відповідача, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції (у даному випадку - прийнятті проектної документації).
Судова колегія також звертає увагу на те, що сторонами окрім договору підписувалися інші документи (договірна ціна-додаток1 до договору; кошторис на проектні роботи; календарний графік виконання робіт; додаткова угода №1; додаткова угода №2 з пакетом документів-дадатків до них,тощо) які були оформлені відповідачем аналогічним чином, тобто підписані у звичайному порядку і формі для відповідача - із застосуванням печатки юридичної особи, що підтверджує значення відбитку печатки на акті здачі-приймання, як доказу дій відповідача з підтвердження виконання робіт позивачем.
Вказаних обставини також дають підстави вважати, що проектна документація не передавалась позивачем відповідачу.
Крім того, позивач надав суду, окрім акту приймання-передачі виконаних робіт №7 від 06.07.2021 (підписання якого відповідач заперечує), договір №7 від 27.03.2020 та додаткові угоди №1 та №2 до нього, в яких сторони узгоджували строки завершення робіт та їх вартість.
Відповідач не спростував факт укладення договору та додаткових угод до нього.
Також до матеріалів справи додано лист позивача № 167-3 від 23.12.2021 з вимогою про оплату відповідачем виконаної роботи. До вказаного листа було додано  копію договору № 7 від 27.03.2020 та копію акту здачі-приймання виконаних робіт №7 від 06.07.2021.
Однак, відповідач відповіді на вимогу позивача не надав.
Посилаючись на відсутність проектної документації, відповідач не надав суду доказів його звернення до позивача з вимогою представити такі документи, не повідомляв позивача про їх втрату.
На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи  статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем докази з більшою вірогідністю підтверджують як факт виконання ним  робіт на суму 249 912,63 грн., так і факт передачі відповідачу проектної документації, аніж докази та доводи, представлені відповідачем на спростовування вказаних обставин.
З огляду на викладене,  доводи відповідача про відсутність у нього проектної документації не можуть бути підставою для нездійснення розрахунків за прийняту роботу.

Апелянт вказує на те, що  наданий позивачем документ – акт №7 від 06.07.2021 є копією, та у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є підставою для здійснення відповідачем оплати (за відсутності оригіналу документу).
Судова колегія враховує наступне.
Відповідно до ст.91 ГПК України,  письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Наданий позивачем акт здачі-приймання виконаних робіт №7 від 06.07.2021 засвідчений у відповідності до вимог ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а отже, є належним доказом в розумінні ст.76 ГПК України.
Враховуючи наведене, посилання відповідача на те, що копія акту №7 від 06.07.2021 за відсутності оригіналу не є підставою для здійснення оплати не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, що стосуються виконання робіт за договором №7 від 27.03.2020. 
Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.81 ГПК України   учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій  статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Відповідач, в порушення вимог зазначеної процесуальної норми,  в клопотанні про витребування доказів не обґрунтував, які заходи ним вжито для самостійного отримання доказів  і з яких причин він їх не отримав.
Крім того, згідно положень ст.81 ГПК України, клопотання про витребування доказів відповідач повинен подати у строк для подання відзиву на позов. 
Однак, відповідачем було пропущено процесуальний строк на подання клопотання (відповідач заявив його у запереченнях на відповідь на відзив) та не обґрунтовано поважності причин пропуску такого строку.
З огляду на наведене, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні обґрунтовано відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про витребування доказів, що спростовує доводи апелянта про зворотне. 
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції не здійснив розгляд справи в загальному позовному провадженні, незважаючи на те, що відповідач у відзиві на позов зазначав про необхідність дослідження в судовому засіданні оригіналів документів та призначення судових експертиз для встановлення справжності підписів на документах. 
Також відповідач вказує на те, що відмовивши в задоволенні клопотання про розгляду справи в загальному позовному провадженні, суд першої інстанції позбавив  відповідача можливості викликати в судове засідання та отримати пояснення колишнього головного бухгалтера Управління, яка може засвідчити факт відсутності оригіналів проектної документації.
Судова колегія вважає доводи апелянта безпідставними, оскільки ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.04.2022 розгляд цієї справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Відповідач не був позбавлений права та можливості під час підготовчого провадження заявити суду першої інстанції клопотання про призначення судових експертиз чи виклик свідка в судове засідання.
Враховуючи наведене, посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані. 

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає про те, що відповідно до узгодженого сторонами календарного графіку робіт позивач повинен був завершити виконання робіт до жовтня 2021, а відповідач здійснити їх перевірку – у грудні 2021, проте, докази фактичного виконання позивачем робіт після складення акту №7 від 07.07.2021 матеріали справи не містять.
Судова колегія зазначає, що за умовами додаткової угоди №2 від 13.09.2021 до договору строк закінчення робіт - до  31.12.2021.
В п.3.2.2 договору передбачено право підрядника на дострокове виконання робіт за погодженням замовника.
Відповідач в акті №7 від 06.07.2021 підтвердив повне виконання позивачем умов договору та відсутність претензій у сторін один до одного.
За вказаних обставин, та враховуючи передбачене умовами договору право позивача на дострокове виконання робіт, відсутні підстави вважати, що позивач не дотримався строків виконання робіт визначених договором;  доводи відповідача про відсутність доказів фактичного виконання позивачем робіт після підписання вищевказаного акту не спростовують факт належного виконання позивачем своїх обов`язків за договором.
Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального    і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2022 у справі №917/391/22 - без змін.
З урахуванням приписів  статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної і розмірі 3500 грн. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду додаткову угоду №1 від 14.12.2022 до договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг №1ап від 13.01.2023 та квитанцію №10 від 10.01.2023 про отримання адвокатом 3500 грн. гонорару за юридичний супровід справи №917/391/22 в суді апеляційної інстанції.
Судова колегія враховує наступне.
Статтею 123 ГПК України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема,  витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-4  статті 126 ГПК України  встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 5, 6  ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.  Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 129 ГПК України  визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову- на відповідача.
Згідно частини 8  статті 129 ГПК України  розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач надав докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу  разом із відзивом на апеляційну скаргу,  тобто в межах визначених  ч.8  ст.129 ГПК України  строків.
Відповідно до  статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дослідивши надані позивачем докази, колегія суддів зазначає наступне.
21.02.2022 між позивачем та адвокатом Сучковою Ю.О. укладено договір №7/С-71 про надання правової допомоги.
14.12.2022 до вказаного договору підписано додаткову угоду №1, якою п.1.1 договору викладено в наступній редакції: предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, а саме опрацювання документів на предметом можливості підготовки, складання та подання позову до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради та в разі виникнення необхідності супроводження (представництва клієнта)  порушеної справи в судах різних інстанцій. 
Відповідно до п.1.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 14.12.2022, в разі супроводження (представництва клієнта) порушеної справи в господарському суді апеляційної інстанції фіксований гонорар складає 3500 грн.
13.01.2023  позивач та адвокат Сучкова Ю.О. підписали акт наданих послуг №1ап до договору про надання правової допомоги, в якому зафіксовано, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи №917/391/22, вивчення апеляційної скарги, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, направлення копії відзиву відповідачу, складання розрахунку суми судових витрат, консультування клієнта з питань оскарження рішення господарського суду та порядку набрання рішенням законної сили. 
У вказаному акті зазначено, що загальна вартість послуг складає 3500 грн.
Позивач надав суду квитанцію №10 від 10.01.2023 про отримання адвокатом від позивача  3500 грн. гонорару за юридичний супровід справи №917/391/22 в суді апеляційної інстанції.

З аналізу наданого позивачем договору про надання правової допомоги №7/С-71 від 21.02.2022 (з урахуванням додаткової угоди №1) вбачається, що в ньому не встановлено  погодинної оплати роботи адвоката  та кількість витраченого адвокатом часу для виконання обумовлених з клієнтом  робіт.
За наведеного, судова колегія   керується  рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, якими затверджено  рекомендовані ставки  адвокатського гонорару.
Відповідно до вказаних  рекомендацій, участь в апеляційному розгляді справи (господарське судочинство)  - від 6  000 грн. + 2  000 грн. (за другий та наступний судодень);  вартість складання документів, заяв, скарг - 500 грн/стор.
Відзив на апеляційну скаргу складено адвокатом на 5 арк., містить аналіз обставин справи, апеляційної скарги, обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідача.
Сума гонорару за складання відзиву на апеляційну скаргу у суді апеляційної інстанції  у справі №917/391/22 не перевищує рекомендованого його розміру за рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат участі не приймав.
Враховуючи наведене, керуючись принципом справедливості, судова колегія вважає, що розмір витрат позивача на складання відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 3500 грн. доведений, документально обґрунтований, є співмірним зі складністю справи  та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідач клопотання в порядку ч.5  ст.126 ГПК України  не заявляв.
Враховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції  апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено  без змін, витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3500 грн, відповідно до  ст.129 ГПК України,  покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.129, ст.270, п.1 ч.1 ст.  275, ст.ст.276,  282,    Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2022 у справі №917/391/22 залишити без змін.
Стягнути  з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул.Стрітенська, 19, м.Полтава, 36020, код ЄДРПОУ 03365854) на користь Фізичної особи-підприємця Суховерхова Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3500 грн.
Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 13.02.2023 

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           О.В. Стойка  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков