ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 березня 2023 року
м. Харків
справа № 638/7689/22
провадження № 22-ц/818/650/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРАТУС ГРУП»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТУС ГРУП» про стягнення грошових коштів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 січня 2023 року, постановлену суддею Цвірою Д.М.,
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТУС ГРУП» на його користь грошові кошти у розмірі 538150,00 грн, надані як поворотна фінансова допомога.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 січня 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зауважує, що суд не звернув увагу на висновок Верховного Суду у справі №381/4019/18, де чітко зазначено, що дана справа підсудна судам загальної юрисдикції та повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач  ОСОБА_1 є учасником та засновником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Груп» із часткою у статутному капіталі у розмірі 50 %, та просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 538150,00 грн., внесені ним на рахунок відповідача за договором про фінансову поворотну допомогу. Тому суд вважав, що даний спор є спором, що виникає з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Груп» із часткою у статутному капіталі у розмірі 50 %. Інша частка розміром 50% належить громадянину ОСОБА_2 .
У період з 14.07.2021р. по 26.10.2021р. включно, ОСОБА_1 було перераховано окремими платежами на банківський рахунок ТОВ "СТРАТУС ГРУП" грошові кошти на загальну суму 844 500,00 (вісімсот сорок чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) грн., з них:
1.) 200 000,00 грн. згідно квитанції №96962929 від 14.07.2021р.;
2.) 100 000,00 грн. згідно квитанції №100237178 від 09.08.2021р.;
3.) 150 000,00 грн. згідно квитанції №104916572 від 13.09.20221р.;
4.) 394 500,00 грн. згідно квитанції №111314916 від 26.10.2021р.
У призначенні платежу за першими трьома квитанціями зазначено: Договір ф.п.д. №01-07/21 від 12.07.2021р., за четвертою квитанцією: Договір ф.п.д. №01-10/21 від 01.10.2021р.

Позивач зауважує, що в дійсності сторони мали намір підписати зазначенні в квитанціях Угоди про фінансову поворотну допомогу, однак не здійснили цього, а відповідно кошти отримані Відповідачем вважаються безпідставно отриманими та підлягають поверненню.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до частин другої та третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.
Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 «Договір позики» глави 71 Цивільного кодексу України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним.
Зі змісту позовної заяви, вбачається, що один із засновників перерахував підприємству грошові кошти, з приміткою призначення платежу «поворотна фінансова допомог», проте в дійсності договір про поворотну фінансову допомогу між сторонами не укладався.
Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, не посилається на порушення його прав як засновника/учасника товариства та будь-яких інших його корпоративних прав, визначених установчими документами чи законом, а вказує лише на неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання, через не оформлення договору поворотної фінансової допомоги, позивач просить повернути йому безпідставно набуті кошти.
За таких обставин дані правовідносини не є корпоративними правами позивача, тому спір підлягає розгляду в цивільному судочинстві.
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №381/4019/18 від 12.02.2020 року.
Відповідно до п. 6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п 4 ч 1ст 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на вищенаведене, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням остаточного вирішення справи по суті.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч. 1 ст.379, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 січня 2023 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України
Головуючий:                                                                 О.В. Маміна
Судді:                                                                        Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 29.03.2023 року.