Номер провадження: 22-ц/813/684/23 
Справа № 522/3776/17
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,
за участю секретарів судового засідання: Томашевської К.В., Тищенко М.В., Зеніної М.О., Бойко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грігорової Ганни Леонідівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, -
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив, та згідно останніх уточнень просив:
- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 ; 
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 76 070,00 гривень; 
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень та судові витрати.
Позовна заява, відповідно останніх уточнень (а.с.48-54 т.2), мотивована тим, що позивач є власником квартири під АДРЕСА_2 . Житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, є пам`ятником архітектури та містобудування. З осені 2016 року в будинку по АДРЕСА_3 , ведуться будівельні роботи та реконструкція квартири АДРЕСА_4 , власником якої є відповідач по справі - ОСОБА_1 . Крім того, роботи ведуться і на горищі, частина якого розташована над квартирою позивача, в результаті чого створилася аварійна ситуація для мешканців всього будинку. В ході реконструкції для влаштування сходів провідних з квартири на горище, були вирізані балки - несучі перекриття; вирізані кранштейни та розкоси, на яких кріпиться зовнішній декор будинку; демонтовані розкоси, які підтримували конструкцію покрівлі, в зв`язку з чим вся конструкція будинку втратила свою жорсткість внаслідок чого квартира позивача зазнала збитків, а саме: полопалися надвіконні перемички, просіла підлога, просіли двері встановлені на мансарді і в кухні, в зв`язку з чим їх не можливо закрити, на стінах квартири утворилися тріщини, які з кожним днем стають все більше і ширше, за площею і збільшенням тріщин ведеться спеціалізоване спостереження. Окрім того, при реконструкції (перебудуванні) квартири відповідачем було захвачено частину горища, яке знаходиться безпосередньо над квартирою ОСОБА_2 , цей факт підтверджується тим, що у стіні горища, яке належить позивачу на праві приватної власності, стирчить кінець від саморіза, який був вкручений з боку горища, на яке можна потрапити лише з квартири відповідача. З приводу незаконного проведення відповідачем реконструкції квартири, позивач та інші власники квартир зверталися із заявами до різноманітних інстанцій, однак, у зв`язку з тим, що жодна комісія не може потрапити до квартири ОСОБА_1 , вирішити проблему не можливо. В подальшому, позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 продала квартиру ОСОБА_3 , яким продовжуються здійснюватися будівельні роботи, внаслідок яких квартира позивача та технічний стан будинку з кожним разом погіршується. Через судову тяганину, нервозність, порушення сну, витрат на захист своїх прав та на усунення пошкоджень свого майна через недобросовісну поведінку відповідачів, позивач зазнав моральної шкоди, яку просив стягнути у заявленому ним розмірі. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації будинку. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 76 070,00 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6285 грн. 28 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Грігорова Ганна Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3  та представники третіх осіб - Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської радив судове засідання, призначене на 24.01.2023 року на 15.00 годину, не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про неможливість прийняття участі у розгляді справи в режимі відео-конференції або про відкладення розгляду справи, не подали.
Представник  ОСОБА_2 адвокат Пилаєва В.В., яка взяла участь у розгляді справи в режим відео-конференції, з урахуванням належного повідомлення інших учасників справи і зокрема апелянта та відсутності підстав для відкладення судового засідання, вважала за можливе розглянути по суті апеляційну скаргу, подану в інтересах  ОСОБА_1 . 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки поважність причин неявки судом апеляційної інстанції не встановлена, приймаючи до уваги, що апелянт реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а позивач – у відзиві на апеляційну скаргу, а також, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, колегія суддів вважає, що спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Отже, розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін при таких обставинах не є порушенням прав їхніх прав щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Задовольняючи позов частково, зобов`язуючи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку, стягуючи солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 76 070,00 гривень, стягуючи солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що:
-роботи з реконструкції квартири     АДРЕСА_1 , хід проведення яких контролювався ОСОБА_4 , яка є представником ОСОБА_5 , виконувалися без обов`язкових для пам`ятки місцевого значення досліджень, письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації, а тому є самовільно проведеними;
-хід ремонтних робіт продовжувався контролюватися ОСОБА_4 і після укладення ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 ;
-внаслідок реконструкції квартири      АДРЕСА_1 , почалася руйнація належної позивачу квартири АДРЕСА_5 та горищного поверху над нею у цьому ж будинку. Втручання в несучі елементи будівлі може призвести до погіршення їхньої нормальної експлуатації та несучої спроможності та негативно вплинути на технічний стан будинку в цілому. Можливою причиною пошкоджень у приміщеннях квартири АДРЕСА_5 та горищного поверху над нею є виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_4 та горищного поверху над нею. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивача становить 76 070 гривень;
-позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна (квартири  АДРЕСА_6 ).
Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2010 року за №4294 та договору купівлі-продажу від 16 квітня 2010 року за №4295, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., позивачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6 ;
- відповідно до Інформаційної довідки від 17 лютого 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири  АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 листопада 2016 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П.;
- наприкінці 2016 року в квартирі АДРЕСА_4 розпочались роботи з реконструкції та переплануванні квартири, а також горища, частина якого розташована над квартирою позивача ОСОБА_2 , які проводила власник ОСОБА_1 ;
- в результаті реконструкції в квартирі позивача утворилися множинні тріщини на стелі, стінах, віконних прорізах, просідання підлоги .
- у відповіді Управління державного архітектурно-будівельного конторою Одеської міської ради № 01-10/333-3г від 27 січня 2017 року зазначено, що під час неодноразових виїздів на місце потрапити до об`єкту будівництва не вдалося, у зв`язку з відсутністю замовника будівництва та його уповноваженої особи;
- 02 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 разом з сусідами будинку квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 звернулися до КП «ЖКС «Порто-Франківський» із заявою та повідомили, що в результаті реконструкції квартири АДРЕСА_4 , а саме видалення несучих конструкцій, створена аварійна ситуація будинку;
- крім того позивач та сусіди звернулися за аналогічними заявами до прокурора Одеської області, Одеської місцевої прокуратури № 3, головного архітектора Одеської міської ради, Приморського відділу поліції в м. Одесі, начальника управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради; 
- відповідно до Актів обстеження, виконаних КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 18 січня 2017 року, 03 квітня 2017 року, 06 квітня 2017 року, 18 квітня 2017 року, 19 квітня 2017 року, 21 квітня 2017 року, 07 червня 2017 року квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 ; 
- відповідно до Акту огляду будівлі-пам`ятки Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 03.03.2017 року в будинку АДРЕСА_3 на стінах квартири АДРЕСА_5 спостерігаються ділянки, уражені тріщинами, доступу до квартири АДРЕСА_4 не було;
- 09 березня 2017 року ОСОБА_1 відчужила квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 ;
- згідно з відповіддю Приморського відділу поліції в м. Одесі від 23 травня 2017 року, незважаючи на ухвалу суду про заборону, в приміщенні продовжуються ремонтні та будівельні роботи. В ході проведення подальшої перевірки було здійснено вихід за адресою:   АДРЕСА_4 , де по прибуттю, в бесіді з ОСОБА_6 , яка є представником ОСОБА_1  на підставі довіреності, стало відомо, що у вказаній квартирі дійсно проводяться ремонтні роботи, при цьому вказала, що згідно ухвали Приморського районного суду від 10 березня 2017 року ОСОБА_1  заборонено проводити ремонтні роботи, пояснила, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 березня 2017 року квартира   АДРЕСА_4 ОСОБА_1 була продана ОСОБА_3 , і тому ухвала суду про заборону ОСОБА_1 здійснювати у квартирі будь-які будівельні, монтажні та оздоблювальні роботи не стосується ОСОБА_3 ;
- згідно з технічним висновком 02-02/об-2017 ПП «Ретроград», виготовленим на замовлення ОСОБА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 встановлено проведення ремонтних робіт з реконструкцією горища даного будинку;
- відповідачем не надані докази того, що реконструкція квартири АДРЕСА_1 проводились на підставі дозвільних документів;
- згідно з Висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №17-3894 від 11.10.2019 року встановлено, що роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_1 виконувалися без обов`язкових для пам`ятки місцевого значення досліджень, письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації, а тому є самовільно проведеними. Втручання в несучі елементи будівлі може призвести до погіршення їхньої нормальної експлуатації та несучої спроможності та негативно вплинути на технічний стан будинку в цілому. До приміщення квартири  АДРЕСА_1 , комісію з обстеження, допущено не було. Можливою причиною пошкоджень у приміщеннях квартири АДРЕСА_5 та горищного поверху над нею є виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_4 та горищного поверху над нею. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 76 070 гривень. 
Колегія суддів виходить з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного  цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі № 753/8626/16-ц (провадження № 61-435св19) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».  
У справі, що переглядається позовні вимоги (з урахуванням їх уточнення) щодо приведення приміщень квартири та горища над нею у попередній стан були позивачем сформульовані саме як зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції новим власником квартири АДРЕСА_1 став ОСОБА_3 , який придбав її у ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2017 року, після чого, як вбачається з матеріалів справи, здійснювалися ремонтні роботи з реконструкції квартири. 
Тому належним відповідачем за позовом ОСОБА_2 в цій частині є саме ОСОБА_3 , як новий власник квартири АДРЕСА_1 , який придбав квартиру, у якій було зафіксовано здійснення реконструкції, що має ознаки самовільної.
Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01 липня 2020 року у справі № 755/3782/17, відповідно до яких новий власник, набуває усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому є належним відповідачем за заявленими вимогами про повернення земельної ділянки, приведення її у попередній стан та знесення самочинного будівництва.
Слід зазначити, що ОСОБА_2 не заявлялися вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як фіктивного або фраудаторного (з метою ухиленням від виконання судового рішення про заборону проведення будь-яких ремонтних, монтажних або оздоблювальних робіт).
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, колишній власник квартири ОСОБА_1 , до якої разом із діючим власником квартири ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку, не є належним відповідачем за даними вимогами.
Вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які завдані позивачу, останнім обґрунтовуються самовільною реконструкцією квартири АДРЕСА_1 , внаслідок якої належна позивачу квартира потребує ремонтно-відновлювальних робіт, а також завданням позивачу душевних страждань пошкодженням належного йому квартири.
Оскільки ОСОБА_3 придбав дану квартиру і після цього здійснював реконструкцію квартири, з проведенням якої позивачем пов`язуються збитки, завдані його квартирі, а також завдана позивачу моральна шкода внаслідок пошкодження його майна, вимоги про завдання матеріальної та моральної шкоди є похідними від вимог щодо зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 76 070,00 гривень, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи – без задоволення.
Враховуючи мотиви та обґрунтування, викладені в даній постанові суду апеляційної інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. 
Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині прав та обов`язків ОСОБА_1 , яка оскаржила його в апеляційному порядку, в той час, як сам ОСОБА_3 рішення суду не оскаржував, і тому враховуючи принцип диспозитивності, у відношенні ОСОБА_3 рішення суду в даному апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , не переглядається. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грігорової Ганни Леонідівни – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 , шляхом приведення у первинний стан самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації будинку, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 76 070,00 гривень, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 31.01.2023 року.

Головуючий                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                 А.П. Заїкін

                                                                               О.В. Князюк