УХВАЛА
13 березня 2023 року 
м. Київ
справа №9901/988/18
адміністративне провадження №П/9901/988/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М., 
суддів - Бившевої Л.І., Данилевич Н.А., Єзерова А.А., Тацій Л.В.
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі у справі №9901/988/18 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити певні дії,,-
ВСТАНОВИВ:
1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
1.1 визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 27 серпня 2014 року №694/2014 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";
1.2 визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 10 вересня 2014 року №715/2014 "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";
1.3 зобов`язати ВРУ на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http.//rada.gov.ua) привести статтю 11 Закону України від 20 квітня 2000 року №1682-ІІІ "Про природні монополії" у відповідність до редакції, чинної станом на 7 жовтня 2010 року (до змін, внесених Законом України № 2592-VI від 7 жовтня 2010 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України).
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 4 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до Президента України, на підставі пункту 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки вже є спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа №П/9901/798/18).        
У частині позовних вимог ОСОБА_1 до ВРУ ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 4 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12 лютого 2019 року.
За наслідками розгляду цієї справи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду         14 травня 2019 року ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 листопада 2019 року рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 травня 2019 року скасувала та ухвалила нове судове рішення, яким позов задовольнила.
Зобов`язала ВРУ на власному офіційному веб-сайті (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти текст статті 11 Закону України від 20 квітня 2000 року №1682-ІІІ «Про природні монополії» відповідно до редакції, чинної станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням положень Закону України від 23 лютого 2014 року №763-VІІ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України» у редакції Закону України від 27 лютого 2014 року №798-VII «Про внесення змін до статті 2 Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України».
29 січня 2020 року на виконання цього рішення Верховний Суд видав виконавчий лист №1.
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі. 
Заявник зазначає, що оскільки меж процесуального строку для подачі звіту про виконання судового рішення судом не встановлено, просить відповідно до частини першої статті 374 КАС України виправити помилку у виконавчому листі, встановивши такий строк у цьому листі.
Відповідно до частин першої та третьої статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.
Розглядаючи заяву про виправлення помилки у виконавчому документі, суд дослідив виконавчий лист (а.с.3, т.2), з якого вбачається, що суд не вирішував питання щодо строку для подачі звіту про виконання судового рішення. 
Отже, при видачі виконавчого листа строк для подачі звіту про виконання судового рішення не встановлювався, а тому помилки допущено не було.
Зважаючи на наведене, твердження позивача з приводу допущення Верховним Судом помилки у виконавчому документі, який виданий на виконання цього рішення, не знаходить свого підтвердження.
З огляду на це, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому документі, слід відмовити.
Керуючись статею 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, - 
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              В.М. Шарапа
                                                                                                              Л.І. Бившева
                                                                                                              Н.А. Данилевич
                                                                                                              А.А. Єзеров
                                                                                                              Л.В. Тацій