ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/13675/22 пров. № А/857/17874/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року (суддя – Коморний О.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій,-

                                               ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом доУправління соціального захисту населення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУПФУ у Львівській області, ГУПФУ в Запорізькій області), в якому просив:визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Запорізькій області № 326 від 17.08.2022 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУПФУ у Львівській області з врахуванням здійснених розрахунків здійснити перерахунок і виплату пенсії з 12.08.2022 року, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі – Закон № 3723-ХІІ), з врахуванням довідок, виданих Дрогобицькою міською радою Львівської області про складові заробітної плати № 173 та № 174 від 15.07.2022 року, та зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_2 наступні періоди:
- з 14.01.1982 до 01.02.1983 (перебування на посаді головного інженера-землевпорядника в Управлінні сільського господарства Компаніївського райвиконкому);
- з 01.02.1983 до 19.09.1985 (перебування на посаді головного інженера по землевпорядкуванню управління сільського господарства);
- з 01.10.1985 до 31.12.1985 (перебування на посаді інженера землевпорядника Управління сільського господарства Львівського облвиконкому);
- з 31.12.1985 до 02.01.1986 (перебування на посаді інженера- землевпорядника Дрогобицького агропромислового об`єднання);
- з 02.01.1986 до 28.07.1987 (перебування на посаді ведучого спеціаліста по використанню осушених земель Дрогобицького районного агропромислового об`єднання);
- з 28.07.1987 до 01.03.1989 (перебування на посаді головного інженера по землекористуванню,полезахисту і лісопосадження);
- з 01.03.1989 до 01.03.1990 (перебування на посаді головного спеціаліста по землекористуванню і охороні земель в АПК «Прикарпаття»);
- з 01.03.1990 до 05.09.1991 (перебування на посаді головного інженера землевпорядника головного інженера по використанню і охороні земель Дрогобицького району);
- з 05.09.1991 до 22.07.1992 (перебування на посаді начальника відділу землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів  Дрогобицького району);
- з 23.07.1992 до 29.04.1994 включно (перебування на посаді начальника відділу земельних ресурсів Дрогобицької районної адміністрації);
- 30.04.1994 до 13.05.2007 включно (перебування на посаді начальника Управління земельних ресурсів Дрогобицької районної державної адміністрації, яке з 06.01.1996 року перетворене в Дрогобицький відділ земельних ресурсів Держкомзему України);
- з 13.11.2015 до 03.12.2020 включно (перебування на посаді Стебницького міського голови).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова відповідача є неправомірною, оскільки записами в трудовій книжці, підтверджується стаж його роботи на посадах державного службовця понад 20 років, що дає йому підстави для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Запорізькій області від 17.08.2022 №326 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 12.08.2022 року. Зобов`язаноГУПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 12.08.2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи: з 14.01.1982 року по 01.02.1983 року (перебування на посаді головного інженера-землевпорядника в Управлінні сільського господарства Компаніївського райвиконкому), з 01.02.1983 року по 19.09.1985 року (перебування на посаді головного інженера по землевпорядкуванню управління сільського господарства), з 01.10.1985 року по 31.12.1985 року (перебування на посаді інженера землевпорядника Управління сільського господарства Львівського облвиконкому), з 02.01.1986 року по 28.07.1987 року (перебування на посаді ведучого спеціаліста по використанню осушених земель Дрогобицького районного агропромислового об`єднання), з 28.07.1987 року по 01.03.1989 року (перебування на посаді головного інженера по землекористуванню, полезахисту і лісопосадження), з 01.03.1990 року по 05.09.1991 року (перебування на посаді головного інженера землевпорядника головного інженера по використанню і охороні земель Дрогобицького району), з 05.09.1991 року по 22.07.1992 року (перебування на посаді начальника відділу землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів Дрогобицького району), з 23.07.1992 року по 20.08.2010 року (перебування на посаді начальника відділу земельних ресурсів Дрогобицької районної адміністрації (з 06.01.1996 року перетворено в Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів Держкомзему України, з 14.05.2007 року Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів реорганізовано шляхом перетворення в управління в управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області, з 06.06.2008 року управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області реорганізовано в управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області)), з 13.11.2015 року по 03.12.2020 року (перебування на посаді Стебницького міського голови). В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржило ГУПФУ у Львівській області, якеіз покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в позові відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щозгідно статті 14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” (далі –Закон № 2493-III) посади на яких працював позивач віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців, а тому період роботи ОСОБА_1 на оспорюваних посадах до стажу державної служби не зараховується.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
12.08.2022 року ОСОБА_1 у віці 63 років звернувся із заявою до ГУПФУ у Львівській області про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Рішенням ГУПФУ в Запорізькій області №326 від 17.08.2022 відмовлено в переході на пенсію за іншим законом, оскільки для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відсутні підстави. Довідки про складові заробітної плати державного службовця від 15.07.2022 №№173, 174 (за період з 01.11.2015, 01.12.2015) видані безпідставно та без дотримання вимог постанови КМУ від 14.09.2016 №622.
В рішенні №326 від 17.08.2022 також зазначено, що згідно трудової книжки до стажу державної служби можливо зарахувати періоди: 23.07.1992р. - 29.04.1994р.; 14.05.2007р. - 20.08.2010р., 16.06.2011р. - 28.05.2012р. За період 30.04.1994р. - 13.05.2007р. - відсутня інформація в трудовій книжці про присвоєння рангу державного службовця, інші документи не надані. Станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державного службовця, стаж державної служби складає 5 років 3 місяці.
Не погоджуючись з рішенням про відмову в переході на пенсію за іншим законом та не зарахуванням періодів роботи позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 12.08.2022 про перехід на пенсію за іншим законом він досяг 63 років та мав необхідний стаж державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), тому мав право на перехід на пенсію за Законом №3723-XII.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-XII.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17, від 02.04.2020 у справі №687/545/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є відсутність у нього права на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» №3723-XII, оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи.
Рішенням ГУПФУ в Запорізькій області №326 від 17.08.2022 відмовлено в переході на пенсію за іншим законом, оскільки для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відсутні підстави та зазначено, що згідно трудової книжки до стажу державної служби можливо зарахувати періоди: з 23.07.1992 по 29.04.1994; з 14.05.2007 по 20.08.2010, з 16.06.2011 по 28.05.2012, проте, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про зарахування до стажу державної служби перелічені періоди роботи.
Період роботи з 30.04.1994 по 13.05.2007 не зарахований, оскільки відсутня інформація в трудовій книжці про присвоєння рангу державного службовця. Станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державного службовця, стаж державної служби складає 5 років 3 місяці.
Проте, суд зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до ГУПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим законом, становив 63 роки.
При цьому, згідно з матеріалами справи, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 , в трудовій книжці відображені спірні періоди роботи, які не зараховані Пенсійним фондом до стажу державної служби та періоди роботи на посадах віднесених до державної служби починаючи з 1982 року по 2010 рік та період перебування на посаді міського голови (посада органів місцевого самоврядування), а саме:
- 14.01.1982 року призначений на посаду головного інженера-землевпорядника в Управлінні сільського господарства Компаніївського райвиконкому;
- 01.02.1983 року призначений в порядку переводу на посаду головного інженера по землевпорядкуванню управління сільського господарства;
- 19.09.1985 року звільнений за власним бажанням;
- 01.10.1985 року призначений на посаду інженера землевпорядника Управління сільського господарства Львівського облвиконкому;
- 31.12.1985 року звільнений з посади інженера-землевпорядника по переводу на роботу в Дрогобицьке районне агропромислове об`єднання у зв`язку з ліквідацією управління сільського господарства Львівського облвиконкому;
- 02.01.1986 року прийнятий в порядку переводу на посаду ведучого спеціаліста по використанню осушених земель Дрогобицького районного агропромислового об`єднання;
- 28.07.1987 року призначений в порядку переводу головним інженером по землекористуванню, полезахисту і лісопосадження;
- 01.03.1989 року звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією районного агропромислового об`єднання з направленням в порядку переводу в Дрогобицький агропромисловий комбінат «Прикарпаття»;
- 01.03.1989 року призначений на посаду головного спеціаліста по землекористуванню і охороні земель в порядку переводу в Дрогобицький агропромисловий комбінат «Прикарпаття»;
- 01.03.1990 року звільнений з роботи в порядку переводу в відділ землекористування, землеустрою при облвиконкомі;
- 01.03.1990 року призначений в порядку переводу у відділ землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів при облвиконкомі на посаду головного інженера землевпорядника головного державного інспектора по використанню і охороні земель Дрогобицького району;
- 05.09.1991 року переведений на посаду начальника відділу землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів Дрогобицького району;
- 22.07.1992 року звільнений з роботи в порядку переводу в відділ земельних ресурсів Дрогобицької районної державної адміністрації Управління земельних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, в зв`язку з ліквідацією відділу землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів Львівського облвиконкому;
- 23.07.1992 року прийнятий в порядку переводу на посаду начальника відділу земельних ресурсів Дрогобицької районної державної адміністрації;
- 28.04.1994 року прийнято присягу державного службовця;
- 29.04.1994 року присвоєно 11 ранг державного службовця 
- 05.04.2003 року у відповідності до наказу Держкомзему України від 12.03.2003 №60, Львівське обласне управління земельних ресурсів перетворено на Львівське обласне головне управління земельних ресурсів;
- відділ земельних ресурсів Дрогобицької райдержадміністрації з 06.01.1996 року перетворено у Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів Держкомзему України;
- 14.05.2007 року Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів реорганізовано шляхом перетворення в управління в управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області;
- 08.08.2007 року призначений на посаду начальника управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області;
- 06.06.2008 року управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області реорганізовано в управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області;
- 06.11.2008 року переведений з посади начальника управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області на посаду начальника управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області;
- 20.08.2010 року звільнений з посади начальника управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області за угодою сторін;
- 08.02.2011 року призначений на посаду начальника відділу з питань експлуатації об`єктів житлового фонду департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради;
- 08.02.2011 року прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування. Присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 28.02.2011 року звільнений з посади в порядку переведення на роботу в управління комунальних ресурсів;
- 01.03.2011 року призначений на посаду провідного спеціаліста з земельних питань відділу земельних ресурсів управління комунальних ресурсів в порядку переведення з департаменту міського господарства;
- 01.06.2011 року переведений на посаду головного спеціаліста з земельних питань управління земельних ресурсів за результатами стажування;
- 15.06.2011 року звільнений з посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в Управління Держкомзему в м. Дрогобичі Львівської області;
- 16.06.2011 року призначений на посаду головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель управління Держкомзему у м. Дрогобич Львівської області, в порядку переведення з управління комунальних ресурсів в виконавчих органів Дрогобицької міської ради з присвоєним 10-м рангом державного службовця;
- 31.01.2012 року звільнений з посади головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель в порядку переведення на роботу в управління Держкомзему у м. Трускавець Львівської області;
- 01.02.2012 року призначений на посаду головного спеціаліста сектору земельного кадастру Управління Держкомзему у м. Трускавець Львівської області, в порядку переведення з Управління Держкомзему у м. Дрогобич з присвоєним 10-м рангом державного службовця;
- 28.05.2012 року звільнений з посади відповідно п. 2 ст. 36 КЗпП України;
- 13.11.2015 року обраний Стебницьким міським головою;
- 13.11.2015 року присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 02.05.2018 року присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 03.12.2020 року звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Слід зазначити, що в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 належним чином відображені періоди роботи на посадах віднесених до державної служби починаючи з 1982 року по 2010 рік (з відповідними переривами) та період перебування на посаді міського голови, однак, зазначені періоди ніяким чином не прописані в рішенні ГУПФУ в Запорізькій області №326 від 17.08.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок №622).
Відповідно до пунктів 2,3 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).
Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.
Приписами пункту 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі - Порядок №239).
Разом з тим, пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.
При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №493-III (далі - Закон №2493-III).
Зокрема, пунктом 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.
З огляду на вищенаведене, безпідставними є доводи апелянта про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.
Щодо зарахування періодів роботи на посадах: головного інженера-землевпорядника райвиконкому, головного інженера по землевпорядкуванню управління сільського господарства, інженера землевпорядника облвиконкому, ведучого спеціаліста по використанню осушених земель районного агропромислового об`єднання, головного інженера по землекористуванню, полезахисту і лісопосадження, головного спеціаліста по землекористуванню і охороні земель, головного інженера землевпорядника - головного інженера по використанню і охороні земель, начальника відділу землекористування, землеустрою і охорони ґрунтів, начальника відділу земельних ресурсів районної адміністрації в період з 1982 року по 1992 рік, слід зазначити наступне.
У відповідності до п. 1 “Положення про агропромисловий комітет”, комітет є органом державного управління агропромисловим комплексом області, здійснює державне керівництво колгоспами, забезпечує сприяння раді колгоспів області у виконанні покладених на неї завдань.
Пунктом 2 Положення передбачено, що агропромислові комітети перебувають у системі Держагропрому УРСР, підпорядкований обласній раді народних депутатів та її виконавчому комітету, а також Держагропрому УРСР.
Згідно додатку І до положення, районні агропромислові об`єднання (РАПО) входять до переліку органів, безпосередньо підпорядкованих агропрому.
Районне агропромислове об`єднання, є первинною ланкою в системі органів управління агропромисловим комплексом, здійснює управління безпосередньо підпорядкованими йому підприємствами та організаціями, а також координує діяльність інших підприємств і організацій, які входять до складу агропромислового комплексу району. Об`єднання здійснює державне керівництво колгоспами, надає сприяння Раді колгоспів у вирішенні покладених на неї завдань по питаннях колгоспного будівництва. Об`єднання, в тому числі, здійснює державний контроль за використанням земель.
З огляду на викладене, районне агропромислове об`єднання відносилось до органів державного управління.
Як встановлено судом, районні агропромислові об`єднання утворені на виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР «Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом» від 14.11.1985 №1114, указу Президії Верховної Ради Української СРСР від 23.11.1985 «Про зміни в системі органів управління агропромисловим комплексом Української СРСР».
На виконання вказаних правових актів прийнята постанова Центрального комітету компартії України та Ради Міністрів Української СРСР від 10.12.1985 №429.
За результатами проведених змін, управління сільського господарства райвиконкому реорганізовано в РАПО, відповідно позивач призначений на відповідну посаду у агропромисловому об`єднанні в порядку переведення, що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_2 .
В подальшому відділи РАПО, що виконували контролюючі функції, передані у структуру обласного виконкому та позивач в порядку переведення призначений на посаду головного інженера-землевпорядника відділу землекористування, землеустрою на охорони земель при облвиконкомі, що також підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_2 . В подальшому позивач переведений на аналогічну посаду, що знову входила в структуру та у зв`язку з ліквідацією райвиконкому переведений на відповідну посаду, що входила в структуру управління земельних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації.
Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 30.01.1970 районні виробничі управління сільського господарства перетворені в управління сільського господарства райвиконкому. Відповідно до постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 10.12.1985 №429 «Про дальше удосконалення управління агропромисловим комплексом Української РСР» були створені обласні агропромислові комітети і районні агропромислові об`єднання під керівництвом обласних і районних Рад народних депутатів, як самостійні суб`єкти господарювання.
Постановою Ради Міністрів УРСР від 16.10.1989 №253 «Про вдосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки» передбачено заходи щодо дальшого поширення нових організаційних форм промислової інтеграції та кооперування, створення на добровільній основі агропромислових об`єднань, агрокомбінатів, агрофірм, виробничих об`єднань та інших формувань.
Для оперативного виконання функцій управління цими формуваннями на районному рівні обиралась рада і утворювався апарат - робочий орган ради. В області замість агропромислових комітетів обиралась рада агропромислових формувань і утворювався робочий орган ради.
Згідно з Законом України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української РСР» від 13.05.1991 та постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про порядок реалізації Закону України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української РСР» від 24.05.1991 №12 створено Міністерство сільського господарства і продовольства та відповідні обласні і районні управління.
Враховуючи зміни у структурі управління сільським господарством, що проводились відповідно до постанов Уряду, періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах управління підлягають зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднань та інших формуваннях, які не реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства.
Крім того, у період роботи позивача на вказаних посадах діяв Загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів, затверджений Постановою Державного комітету СРСР по стандартам 27.08.1986 №016, відповідно до якого, класифікатором були встановлені наступні категорії посад: 1- керівники, 2-спеціалісти, 3-інші робітники. При цьому, для посади «головний інженер», «начальник відділу» встановлено позначку « 1» у графі «код категорії», тобто посада головного інженера та начальника відділу відноситься до категорії керівників.
З урахуванням наведеного, виходячи з подальшого визначення займаних позивачем посад у структурах Львівської обласної державної адміністрації, посади займані позивачем в районних агропромислових об`єднаннях є прирівняними до посад спеціалістів управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, що відноситься до шостої категорії посад державної служби згідно з положеннями ст. 25 Закону України «Про державну службу».
Щодо періоду роботи з 30.04.1994 по 13.05.2007, слід зазначити наступне.
Позивач у період з 23.07.1992 по 20.08.2010 перебував на посаді начальника відділу земельних ресурсів Дрогобицької районної адміністрації (яке з 06.01.1996 перетворено в Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів Держкомзему України, з 14.05.2007 Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів реорганізовано шляхом перетворення в управління в управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області, з 06.06.2008 управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області реорганізовано в управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області), тому у вказаний період мало місце лише зміна назви чи реорганізації органу державної влади, в якому працював позивач.
Більш того, в рішенні ГУПФУ в Запорізькій області №326 від 17.08.2022 зазначено, що вказаний період неврахований до стажу державної служби позивача, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця.
Разом з тим, варто наголосити, що в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 наявний запис 16, відповідно до якого 28.04.1994 позивачем прийнято присягу державного службовця, а 29.04.1994 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця згідно ст. 26 Закону України «Про державну службу».
Апеляційний суд резюмує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ГУПФУ в Запорізькій області протиправно прийнято рішення від 17.08.2022 №326, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 12.08.2022, а відтак таке слід скасувати.
Станом на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 12.08.2022 про перехід на пенсію за іншим законом він досяг 63 років та мав необхідний стаж державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), тому мав право на перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» №3723-XII.
Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що слід зобов`язати ГУПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 12.08.2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 14.01.1982 року по 01.02.1983 року (перебування на посаді головного інженера-землевпорядника в Управлінні сільського господарства Компаніївського райвиконкому), з 01.02.1983 року по 19.09.1985 року (перебування на посаді головного інженера по землевпорядкуванню управління сільського господарства), з 01.10.1985 року по 31.12.1985 року (перебування на посаді інженера землевпорядника Управління сільського господарства Львівського облвиконкому), з 02.01.1986 року по 28.07.1987 року (перебування на посаді ведучого спеціаліста по використанню осушених земель Дрогобицького районного агропромислового об`єднання), з 28.07.1987 року по 01.03.1989 року (перебування на посаді головного інженера по землекористуванню, полезахисту і лісопосадження), з 01.03.1990 року по 05.09.1991 року (перебування на посаді головного інженера землевпорядника головного інженера по використанню і охороні земель Дрогобицького району), з 05.09.1991 року по 22.07.1992 року (перебування на посаді начальника відділу землекористування, землеустрою і охорони грунтів Дрогобицького району), з 23.07.1992 року по 20.08.2010 року (перебування на посаді начальника відділу земельних ресурсів Дрогобицької районної адміністрації (з 06.01.1996 року перетворено в Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів Держкомзему України, з 14.05.2007 року Дрогобицький районний відділ земельних ресурсів реорганізовано шляхом перетворення в управління в управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області, з 06.06.2008 року управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області реорганізовано в управління Держкомзему у Дрогобицькому районі Львівської області)), з 13.11.2015 року по 03.12.2020 року (перебування на посаді Стебницького міського голови).
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відтак апеляційний суд позбавлений права робити правові висновки у цій частині.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення прочасткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року  в справі №380/13675/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш