УХВАЛА
 
07 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 572/1318/21
провадження № 61-709ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                   Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органом державної влади,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом та просила стягнути з відповідача 30 271,32 грн невиплаченої щомісячної грошової допомоги.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка виявилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу сум щомісячного грошової допомоги передбачену статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17 липня 2018 року по 17 червня 2021 року в розмірі 30 271,32 грн їй заподіяна майнова шкода. У позові посилається на положення глави 82 ЦК України, яка регулює питання відшкодування шкоди, та на те що в даному випадку має місце спеціальний делікт (стаття 1173 ЦК України).
 
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 липня                   2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 19 595,25 грн майнової шкоди, у вигляді недоотриманої щомісячної грошової допомоги, завданої законом, що визнаний неконституційним. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
12 січня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 572/1318/21 становить 30 271,32 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і має для неї виняткове значення, оскільки її чоловік також подав, на її думку аналогічний позов, який йому суди задовільнили, а в задоволенні її позову апеляційний суд відмовив. Проте не обґрунтовує та не надає відповідних доказів того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має для неї виняткове значення.
 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням, й, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня  1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                                                                         М. М. Русинчук