ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1096/23 Справа № 213/1525/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 213/1525/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хейло Я.В.,
суддів – Мірути О.А., Тимченко О.О.,
секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.
сторони
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд», 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, яке ухвалене суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 21 вересня 2022 року,-
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

 У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. 
Висновком МСЕК від 05.07.2022 року йому було повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % - ХОЗЛ та визнано особою з інвалідністю третьої групи з 27 червня 2022 року на безстроковий термін.
 У зв`язку з ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 зазнає моральних страждань, оскільки порушено його нормальні життєві зв`язки, через дратівливий стан погіршилися відносини в сім`ї, він відчуває фізичний біль, постійно користується інгаляційними препаратами, що не дає йому можливості зайвий раз користатися громадським транспортом, викликає дискомфорт та занепокоєність. 
Позивач вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, йому, з вини відповідача, спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд»,в рахунок її відшкодування, 360 000, 00 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року позов ОСОБА_1  - задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на користь ОСОБА_1 90 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов на суму 45 000,00 грн.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди на його користь до 360 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на його користь, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача, принципу розумності, виваженості і справедливості.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що він не працює, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, його постійно турбує сильний кашель, задишка, біль у грудях, загальна слабкість, втома. 
Також, просить врахувати, що внаслідок отриманого хронічного захворювання та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя.

В апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «Промспецбуд» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 45 000,00 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не об`єктивне з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи. 
Зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, оскільки позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.
Вважає, що судом не враховано того, що у позивача з 2006 року спостерігається загострення захворювання від гострого бронхіту до злоякісного новоутворення, проте усвідомлюючи цей факт, позивач продовжував працювати за спеціальністю. 
Вказує, що суд не взяв до уваги, що позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, які не позбавляють його можливості працювати. 
Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу.
На думку відповідача, судом стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі, без врахування засад розумності, виваженості й справедливості.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Сторони у засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. 
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 працював в ТОВ «Промспецбуд» з 01.04.2011 року по 06.09.2021 року – монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій та слюсарем-інструментальником.
06.09.2021 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.10-13).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» про наявність професійного характеру захворювання № 954 від 25.05.2021 року ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня (а.с.22-23).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» про наявність професійного характеру захворювання № 851 від 31.05.2022 року ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В, загострення середнього ступеня важкості. Легенева недостатність другого-третього ступеня (а.с.19).
Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2021 року, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача: ОСОБА_1 працюючи монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 01.04.2011 року по 15.04.2020 року, виконував наступні роботи: монтаж та укрупнену збірку сталевих, бетонних і залізобетонних конструкцій, монтаж стінових та карнизних блоків, монтаж сходових маршів та майданчиків, кріплення панелей, стінових та карнизних блоків, заливку і розшивку швів і стиків в зібраних залізобетонних конструкціях, закріплення деталей на бетонних та залізобетонних поверхнях, кріплення монтажних болтових з`єднань, монтаж та демонтаж плит перекриття і стінових панелей.
При цьому підпадав під шкідливу дію пилу переважно фіброгенної дії, SiO-2 2-10 %, показники якого перевищували гранично – допустимі норми через недосконалість робочого місця монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.
Відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 16 червня 2021 року причиною виникнення хронічного захворювання у ОСОБА_1 є пил переважно фіброгенної дії, SiO-2 2-10 %, концентрація якого на робочому місці позивача (7,4 мг/куб.м) перевищувала ГДР 4,0 мг/куб.м, тобто в 1,85 разів, згідно вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони».
Пунктом 20 вищевказаного Акту осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 19 років 00 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, неодноразову зміну підприємств міста та керівництва, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо.
Висновком МСЕК від 05.07.2022 року ОСОБА_1 було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % - ХОЗЛ та визнано особою з інвалідністю третьої групи з 27 червня 2022 року на безстроковий термін.

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» - залишити без задоволення.
Рішення  Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року - змінити.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 16 червня 2021 року, причиною виникнення професійного захворюванняпозивача є пил переважно фіброгенної дії, SiO-2 2-10 %, концентрація якого на робочому місці позивача (7,4 мг/куб.м) перевищувала ГДР 4,0 мг/куб.м, тобто в 1,85 разів, згідно вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони».
Отже, роботодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» про те, що судом першої інстанції не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, оскільки позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, оскільки Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 16 червня 2021 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. 
Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Попередження про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я позивача, не знімає з відповідача відповідальність та обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Суд, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою. Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Його постійно турбує задишка, часте дихання, запаморочення, головний біль, слабкість, сильний сухий кашель, внаслідок чого позивач переносить моральні страждання.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 16 червня 2021 року причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не бере до уваги.
Доводи відповідача про те, що  суд не взяв до уваги, що позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, які не позбавляють його можливості працювати, не мають правового значення для вирішення спору, оскілки позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці і знадність позивача працювати не звільняє відповідача від обов`язку, нести відповідальність за порушення вимог Закону. 
Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».
Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини – головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування   моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 40 %, безстроково та його визнано особою з інвалідністю третьої групи, також на безстроковий термін. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпачу, у нього поганий сон. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається, а враховуючи, встановлення ступеню втрати професійної працездатності та групи інвалідності безстроково,взагалі можливість такого відновлення.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності – 40%, який встановлено безстроково, та визнання його особою з інвалідністю третьої групи також, безстроково, що свідчить про незворотність такого стану здоров`я, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи на підприємстві відповідача (19 років), що потягло втрату працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 90 000,00 грн. до 180 000,00 грн.
В зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є необґрунтованим.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, враховуючи обставини в даній справі, та приймаючи до уваги, втрату позивачем професійної працездатності, що в процентному вираженні становить, 40%, встановлення 3 групи інвалідності та характер немайнових втрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити такий розмір зі 90 000,00 грн. до 180 000,00 грн.
Розподіл судових витрат 

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави та збільшує цей розмір з 992, 40 грн. до 1800,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
Крім того, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 2700,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (1800,00 грн. х 150%).
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» - залишити без задоволення.
Рішення  Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на користь позивача ОСОБА_1  змінити, збільшивши цей розмір з 90 000,00 гривень до 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Рішення  Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на користь держави змінити, збільшивши цей розмір з 992 гривень 40 копійок до 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» за подання апеляційної скарги позивачем, на користь держави, судовий збір у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 11 січня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: