ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1681/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/3026/22 Категорія: на ухвалу 	Ватажок-Сташинська А.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
представник позивача – адвокат Панченко Тетяна Анатоліївна;
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник позивача – адвокат Панченко Тетяна Анатоліївна; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 про скасування арешту нерухомого майна, 

в с т а н о в и в: 

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрований в спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень Державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 16996995, датою реєстрації 20 жовтня 2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 51558982 від 19 жовтня 2016 року головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.
В обґрунтування позову зазначено, що в рамках примусового виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2011 року у справі № 1019/2-13454/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, постановою державного виконавця Переяслав-Хмельницького ДВС накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 . 
У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідне обтяження зареєстровано 20 жовтня 2016 року за реєстраційним номером обтяження 16996995. 
Виконавче провадження завершено 13 грудня 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. 
У подальшому позивач у порядку спадкування за заповітом набув право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7121589401:02:001:0524, 7121589401:02:001:0523 та 51/100 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що накладений арешт на майно в ході виконавчих дій до цього часу не скасований, що порушує право позивача розпорядитися своїм майном, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.
Ухвала суду обґрунтована тим, що оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, він не може виступати позивачем у цій справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, тому слід відмовити у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України та роз`яснити позивачу право на оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача – адвокат Панченко Тетяна Анатоліївна подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.
В апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_1 уже скористався своїм правом на звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України та ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця і зобов`язано зняти арешт з нерухомого майна, зареєстрований в спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень Державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно за номером запису обтяження 16996995, датою реєстрації 2016 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року зазначену ухвалу скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.
Скаржник вказує, що у позовній заяві ОСОБА_1 перелічено всі вжиті ним заходи для погашення боргу в сумі 2010 грн та обґрунтовано неможливість це зробити ні в примусовому, ні в добровільному порядку.
Вважає, що оскаржувана ухвала суду порушує право позивача на доступ до суду, позбавляє його можливості судового захисту в умовах, коли ним використано всі можливі судові та досудові процедури з метою погашення боргу та зняття обмеження з його правомочностей власника майна, що як наслідок призводить до надмірного тягару.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 272 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення, що переглядається, відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частин 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження ВП 51558982 з примусового виконання Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2011 року у справі № 1019/2-13454/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором, за яким стягувачем є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржником – ОСОБА_1 .
Виконавче провадження завершено 13 грудня 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 314058967 від 02 листопада 2022 року, станом на день формування довідки позивачу дійсно належать земельні ділянки з кадастровими номерами 7121589401:02:001:0524, 7121589401:02:001:0523 та 51/100 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Також із вказаної інформаційної довідки 314058967 від 02 листопада 2022 року вбачається, що в спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень Державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 16996995, датою реєстрації 20 жовтня 2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 51558982 від 19 жовтня 2016 року головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно позивача.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, не може пред`явити позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки він має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 та неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах, зазначених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
До апеляційної скарги додано копію постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року, якою було скасовано ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року і відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби.
У постанові апеляційного суду вказано, що на час розгляду справи існує заборгованість у розмірі 2102,02 грн, яка не погашена боржником, тому суд прийшов до висновку, що дії Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС не можна вважати неправомірними.
Колегія суддів вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 уже скористався своїм правом на звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, та йому було відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця і зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не є підставою для розгляду вимог боржника у виконавчому провадженні про зняття арешту з майна у порядку позовного провадження.
Твердження скаржника про те, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 14 листопада 2022 року порушено право позивача на доступ до суду є помилковими.
Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. 
Отже чинним процесуальним законодавством України визначено процедуру зняття арешту з майна, належного боржнику, шляхом подання скарги у порядку розділу VII ЦПК України.
Законодавством не передбачено можливість звернення боржника до суду із позовом, у разі відмови судом у задоволенні скарги, поданої в порядку розділу VII ЦПК України, по суті вимог скаржника.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни слід відмовити, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року– залишити без змін.
 
Керуючись статтями 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення. 
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Судді