П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2315/22-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Анісімов Олег Валерійович 
Суддя-доповідач:  Кузьмишин В.М. 
28 лютого 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          Короткий зміст позовних вимог.
          У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Чернівецької міської ради, в якому просила: визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
          Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.
          Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечив її доводи та просив оскаржуване рішення залишити без змін.
          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2021 року на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року № 600/359/21-а, Чернівецька міська рада повторно розглянула подане клопотання позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га, та прийняла рішення №632 «Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок».
          Пунктом 13, вказаного рішення, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до поданих графічних матеріалів), орієнтовною площею 0,1000га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (детальному плану території, затвердженого рішення виконавчого комітету міської ради від 14.08.2017 № 429/16), заява ОСОБА_1 , зареєстрована 19.10.2020 за №Г-6546/0-04/01, справа 600/359/21-а, Чернівецького окружного адміністративного суду  від 14.05.2021.
          Не погоджуючись з прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Мотивувальна частина.
          Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Так, згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі-Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
          Частиною 2 ст.2 Закону № 280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
          За змістом п.34 ч.1 ст. 26 Закону 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
          За приписами ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
          Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
          У силу ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
          Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.          
          Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
          Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст. 40 ЗК України).
          Згідно із п. “г” ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
          У ч.3 ст.116 ЗК України перераховано умови безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, однією з яких є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.
          Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України.
          Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
          У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
          Частиною 7 ст.118 ЗК України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перелік яких є вичерпним, а саме: підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
          При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.
          Тобто, якщо особа, яка звернулась до відповідного органу місцевого самоврядування та виконала усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, то відповідно підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.
          Разом з тим, слід акцентувати увагу на тому, що у разі прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність. Однак, отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є безумовним свідченням позитивного рішення про її надання у власність чи користування.
          Таку правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14.
          Дослідженням оскаржуваного рішенням Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021 "Про відмову громадянам у передачі безоплатно у власність земельних ділянок” встановлено, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (детальному плану території).
          За такої умови відповідач стверджував, що наміри використання позивачем земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 не відповідають затвердженій містобудівній документації (детальному плану території), зокрема: детальному плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 .
          З матеріалів справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.08.2017 № 429/16 “Про затвердження проекту детального плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 ” затверджено проєкт детального плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 .
          Відповідно до цього детального плану території на зазначеній земельній ділянці запроєктовано будівництво індивідуального житлового будинку.
          Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до затвердженого детального плану територій земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків за адресою: АДРЕСА_2 запроєктовано площею 0,05 га.
          Згідно з приписами ст.79-1 ЗК України, метою надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
          Під час розробки проєкту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) межі земельної ділянки та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проєкту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проєкту землеустрою.
          Водночас надання дозволу на розробку проєкту відведення не свідчить, що проєкт буде затверджено відповідною радою. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проєкту, рада може відмовити.
          Колегія суддів звертає увагу, що бажане місце розташування земельної ділянки охоплює  територію для будівництва індивідуальних житлових будинків, що зі свого боку свідчить про можливість надання позивачу дозволу на розробку проєкту землеустрою з відведення земельної ділянки за рахунок цих територій в розмірах, які відповідають детальному плану території садибної житлової забудови на АДРЕСА_3 ..
          Не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації обставини того, що відповідно до затвердженого детального плану територій, земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків за адресою   АДРЕСА_1 запроєктовано площею 0,05 га.
          Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021.
          Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), слід зазначити наступне.
          Ефективний спосіб судового захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
          Згідно частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
          Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі №320/4182/20, зауважив, що у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
          Оскільки відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав помилкових висновків щодо невідповідності містобудівній документації, колегія суддів, з огляду на положення ст. 2 КАС України, вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме висновок про скасування оскаржуваного рішення міської ради із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.
          Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а, відповідно до ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про зобов`язання Чернівецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з урахуванням вищевикладених висновків суду апеляційної інстанції.
          Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення Чернівецької міської ради №632 від 01.12.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Зобов`язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,10га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
У решті позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.