П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/19979/21	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 07 листопада 2022 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Бітова А.І., Градовського Ю.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (надалі – позивач, ВЧ НОМЕР_2 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заподіяну шкоду державі в сумі 31684 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своїми діями, які виразились у неналежному виконанні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків, що призвело до завдання державі збитків на загальну суму 31864 грн. За доводами позивача, дії відповідачів, які призвело до завдання збитків державі виразились у тому, що ОСОБА_2 не організував належним чином контроль за проведенням робіт поточного ремонту системи опалення в жилому будинку за адресою АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 неналежно прийняв виконані роботи. Таким чином, позивач наявними підстави для стягнення з відповідачів збитків на загальну суму 31684,00 грн. відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 03.10.2019 № 160-ІХ.
07.02.2022 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на адміністративний позов, який ухвалою суду першої інстанції від 14.02.2022 повернутий відповідачу відповідно до ч. 2  ст. 167 КАС України.
Від відповідача - ОСОБА_3 відзив на позов не надійшов.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року, в задоволенні адміністративного позову НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування своєї скарги, виклавши більшою мірою обставини та обґрунтування, аналогічні тим, що були викладені у позові вказує, що відповідно до постанови Білгород-Дністровського міського районного суду від 21.02.2012 року, Білгород-Дністровською обласною Державною фінансовою інспекцією проведена позапланова ревізія фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_2 ), що належить до сфери управління Адміністрації ДПСУ. Цією ревізією виявлено факти неналежного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своїх обов`язків з організації належного прийому виконаних ТОВ “Атлантік” робіт за Договором, внаслідок чого державі завдано збитків на загальну суму 31 684 грн., яка підлягає на думку позивача стягненню з відповідачів на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою КМ України від 23.06.1995 р. №243/95-ВР.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 21.02.2012 ревізійною групою у складі в.о. начальника Білгород-Дністровської об`єднаної Державної фінансової інспекції з 07.03.2012 начальником цієї інспекції ОСОБА_4 (направлення № 27 від 29.02.2012) та головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування органів державної влади в ДФІ в Одеській області Бородуліним Р.Л. (направлення № 520 від 29.02.2012) проведена позапланова ревізія фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), що належить до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби України, за період з 01.09.2011 по завершений звітний період 2022 року, за результатами якої складено акт від 20.03.2012 № 840-16/36.
В ході перевірки встановлено, посадовими особам, яким було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи у періоді, що підлягав ревізії (з правом підпису) був також заступник начальника загону з тилу начальник тилу підполковник ОСОБА_2 з 01.09.2011 по 03.30.2011.
13.09.2011 між в/ч НОМЕР_2 та ТОВ «Атлантик» укладено договір підряду № 110-11 щодо поточного ремонту системи опалення в житловому будинку по АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.1.1 договору № 110-11 Підрядник зобов`язується виконати роботи, визначені в цьому договорі на загальну суму 59999,89 грн.
Взаєморозрахунки з підрядною організацією здійснювалися на підставі форм первинного обліку довідки про вартість виконаних підрядних робіт ф.№ КБ-3 та акту приймання виконаних підрядних робіт ф.КБ-2в, які оформлені відповідно до Наказу Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554.
Перевірена довідка ф.№ КБ-3 та акт ф.№ КБ-2в підписані відповідальними особами з боку замовника ОСОБА_5 та акт ф. №КБ-2в завізовано начальником КЕС майором ОСОБА_1 ; з боку підрядника директором ТОВ «Атлантик» ОСОБА_6 
№КБ-2в завізовано начальником КЕС майором ОСОБА_1 ; з боку підрядника директором ТОВ «Атлантик» ОСОБА_6 .
При проведенні вибіркових контрольних обмірах встановлено порушення 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000: розбирання асфальтобетонних покриттів у кількості 40 м2 фактично відсутнє; розбирання ґрунту вручну у траншеях глибиною до 2 м без кріплень, група ґрунту 2 у кількості 33,5 м3 фактично відсутнє; засипання вруну траншей, пазух котлованів та ям, група ґрунту 2 у кількості 33,5 м3 фактично відсутнє; свердлення отворів в з/б конструкціях, діаметр отворів 60 мм, глибина свердлення 200 мм у кількості 12 шт фактично відсутнє.
При цьому проведення обмірів окремих робіт не виявилося можливим у зв`язку з їх прихованими умовами виконання робіт, в тому числі: прокладання трубопроводів опалення із композитних труб Д 32 мм, 40 мм, 50 мм; врізування та врізування за допомогою нарізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів опалення Д 32 мм, 40 мм; ізоляція трубопроводів Д 32 мм, 40 мм півціліндрами з мінеральної варти; та прочищення стояків, магістральних трубопроводів, радіаторів центрального опалення.
В ході ревізії по зазначеним вище порушенням начальником КЕС майором ОСОБА_1 надано пояснення, що роботи по розбиранню асфальтобетонних покрить, розбирання ґрунту вручну, засипання траншей вручну, свердлення отворів не здійснювалися, тому що по території біля будинку проходять інженерні мережі, які могли бути пошкоджені при розкопці ґрунту. У зв`язку із чим прокладка труб здійснювалася по лоткам будівлі. Прочищення системи опалення та стояків з від`єднанням радіаторів не здійснювалося, а також їх чищення. Поряд із цим, здійснювалась промивка системи опалення.
Також в ході проведення зустрічної звірки у ТОВ «Атлантик» директором ОСОБА_6 надані пояснення, згідно яких роботи по засипанню вручну траншей та свердлення отворів у з/б конструкціях не виконувались, роботи по зняттю та прочищенню радіаторів не проводились, а проводилась промивка стояків водопровідною водою, тим тиском, що був у магістралі.
В результатів вищенаведеного, перевіркою встановлено порушення п. 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000, а саме до акту ф.КБ-2в безпідставно включені роботи з прочищення стояків двохтрубної системи центрального опалення (Р15-71-2), прочищення магістральних трубопроводів системи центрального опалення (Р15-71-3), прочищення радіаторів центрального опалення (Р15-61-1).
Перевіркою акту ф.КБ-2в на суму 59999,89 грн встановлено, що в порушення вимог ДБН «Правила визначення вартості будівництва» Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174, внаслідок завищення підрядною організацією ТОВ «Атлантик» обсягу та вартості робіт в/ч НОМЕР_2 безпідставно використано бюджетних коштів на загальну суму 31684 грн.
Військовою частиною НОМЕР_2 платіжним дорученням № 1397 від 15.09.2011 перераховано ТОВ «Атлантик» за поточний ремонт системи опалення згідно акту б/н від 13.09.2011 по договору від 13.09.2011 № 110-11 грошові кошти в сумі 59999,89 грн.
Операції з прийняття завищених обсягів виконаних робіт з поточного ремонту системи опалення в житловому будинку АДРЕСА_1 в бухгалтерському обліку в/ч НОМЕР_2 відображено у меморіальному ордері № 6 «Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими кредиторами» за вересень 2011 року за дебетом субрахунку 801 «Видатки з державного бюджету на утримання установи та інші заходи», кредитом субрахунку 675 «Розрахунки з іншими кредиторами».
Внаслідок допущених порушень у формі «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду за ф. № 2д за 9 місяців 2011 року та 2011 рік завищено касові та фактичні видатки за КЕКВ 1134 на суму 31684 грн, чим порушено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
За висновком перевіряючих, порушення допущено колишнім командиром в/ч ОСОБА_5 , яким підписано акт виконаних робіт та платіжне доручення на перерахування коштів, колишнім начальником КЕС майором ОСОБА_1 , яким завізований акт ф. КБ-2в про прийманню робіт, директором ТОВ «Атлантик» ОСОБА_6 , яким здані роботи фактично не виконані.
Внаслідок допущеного порушення ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 31684 грн.
Відтак, за результатами ревізії відповідності фактичних обсягів, вартості виконаних робіт по договору підряду від 13.09.2011 № 110-11 встановлено завищення підрядною організацією ТОВ «Атлантик» обсягу та в/ч НОМЕР_2 безпідставно використано бюджетних коштів на загальну суму 31684 грн.
Згідно кошторису з розрахунком договірної ціни передбачені роботи по прокладці трубопроводів опалення з композитних труб різного діаметру, врізка в діючі внутрішні мережі опалення, розбирання асфальтобетонного покриття, розробка ґрунту вручну в траншеях, їх засипка, розбирання керамічних плиток, цементних полів, свердління отворів у залізобетонних конструкціях, ізоляція трубопроводів, прочистка стояків, магістральних трубопроводів, радіаторів двотрубної системи опалення.
Згідно акту приймання виконаних робіт б/н від 13.09.2011, роботи з поточного ремонту систем опалення в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 на загальну суму 59999,89 грн підрядником в особі ОСОБА_6 здані, а замовником в особі ОСОБА_5 прийняті. Перелік та обсяги робіт підтверджено НКЕС майором ОСОБА_1 .
Розрахунки за виконані роботи проведено 15.09.2011 в сумі 59999,89 грн шляхом зарахування коштів військовою частиною на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий ТОВ «Атлантик» ЮГРУ Приватбанк (МФО 328704).
Ревізією дотримання порядку складання фінансової звітності, в тому числі відповідності звітності даним бухгалтерського обліку та достовірності сум касових і фактичних видатків за кодами економічної класифікації встановлено, що внаслідок допущених порушень, які виявлені ревізіє, встановлено операції, проведені з порушенням чинного законодавства, що призвели до втрат на суму 31684 грн.
19.04.2012 Білгород-Дністровською об`єднаною державною фінансовою інспекцією складно вимогу № 840-16/365, адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 командиру військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , відповідно до якої з метою повного усунення виявлених порушень, попередження виникнення в подальшому, належить:
1) - опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності інших осіб;
2) - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи (різницю вартості виконаних робіт) з ТОВ «Атлантик» в сумі 31 684 грн;
3) - провести претензійно-позовну роботу з підрядником ТОВ «Атлантик» щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 31 684 грн. В іншому випадку стягнути з колишнього командира військової частини ОСОБА_5 та колишнього начальника КЕС майора ОСОБА_1 , винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановлених ст. ст. 130-136 КЗпП України.
Зважаючи на викладені обставини, заступник Білгород-Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в 2012 р. подав цивільний позов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (в ході судового розгляд в якості відповідача також залучено ОСОБА_2 ) суму завданої шкоди в розмірі 31684 грн, в результаті чого 12.12.2012 відкрито провадження по справі № 1510/8144/12.
12.08.2021 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі № 1510/8144/12 закрито, оскільки змінилася кваліфікація підсудності цієї категорії справ, у зв`язку із чим 15.09.2021 НОМЕР_1 прикордонним загоном було подано даний позов до Одеського окружного адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час звернення із цим позовом військовою частиною вимоги Закону України від 03.10.2019 року №160-IX не дотримано, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач пов`язує результат позапланової ревізії, оформленої актом від 20.03.2012, із фактом виявлення завданої шкоди в стверджуваній вказаним актом сумі 31684 грн. Водночас, питання щодо притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідності, як це передбачено у ст. 29 Положення від 23.06.1995 року №243/95-ВР (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), не вирішено. До того ж, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , до матеріальної відповідальності не притягалися і судом не встановлено видання будь-яких наказів відносно цих військовослужбовців з питань притягнення до матеріальної відповідальності. На момент звернення із цим позовом також відсутня відмова військовослужбовців від добровільного відшкодування шкоди, що відповідно до положень ст. 12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX дає військовій частині правові підстави стягнути з особи, звільненої з військової служби, завдану шкоду в судовому порядку.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів звертає увагу, що Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджену постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, на яке посилається скаржник втратило чинність 31.10.2019р.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XІV (далі Статут).
Згідно зі статтями 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".
У відповідності до п. 4 ч.1 ст.1 ЗУ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Приписами ч.ч. 1-4 ста.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі  Порядок №608).
Згідно п.7 Порядку №608 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), службове розслідування за фактами заподіяння державі матеріальної шкоди проводиться з дотриманням вимог Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995року №243/95-ВР "Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі".
Вказаний Порядок №608 закріплював положення щодо підстав проведення службового розслідування, визначав порядок його проведення, оформлення результатів проведеного службового розслідування, порядок та підстави прийняття рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, тощо.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).
Підстави і порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності на момент виникнення спірних правовідносин були регламентовані приписами Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі Положення №243/95-ВР), зокрема пунктом 13 якого передбачалось, що військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину.
Також, виходячи з приписів п.п. 1-4, 31 Положення №243/95-ВР, істотними підставами притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків є: заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправної їх поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди, при цьому наявність наведених обставин встановлюється шляхом проведення розслідування.
При цьому, згідно п. 5 Положення № 243/95-ВР від 23.06.1995 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.
За приписами п. 17 Положення № 243/95 (яке було чинне на момент виникнення спірних правовідносин), у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (п. 19).
Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.
Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду (п. 23).
Якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди, то матеріали розслідування, дізнання, рішення органів попереднього слідства та суду або витяг з акта ревізії, перевірки, інвентаризації надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування, ревізії, перевірки чи інвентаризації на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) військової частини за новим місцем служби винної особи зобов`язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності (п.29).
У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди (п. 31).
Положення №243/95-ВР втратило чинність у зв`язку із набуттям чинності Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-IX (далі - Закон №160-IX), тобто з 31.10.2019.
На момент вирішення спору, правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Як визначено ст.7 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", особи винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.
Відповідно до частини 6-7 статті 8 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що для вирішення питання про відшкодування завданої шкоди у судовому порядку необхідним є притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, факт відмови винної особи від її добровільного відшкодування.
З огляду на матеріали справи, підставою для пред`явлення позовних вимог вказано акт від 20.03.2012 № 840-16/36, складений ревізійною групою у складі в.о. начальника Білгород-Дністровської об`єднаної Державної фінансової інспекції з 07.03.2012 начальником цієї інспекції ОСОБА_4 (направлення № 27 від 29.02.2012) та головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування органів державної влади в ДФІ в Одеській області Бородуліним Р.Л. (направлення № 520 від 29.02.2012) за результатами позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), що належить до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби України, за період з 01.09.2011 по завершений звітний період 2022 року.
Тобто, позивач пов`язує результат позапланової ревізії, оформленої актом від 20.03.2012, із фактом виявлення завданої шкоди в стверджуваній вказаним актом сумі 31684 грн.
Також, колегією суддів з матеріалів справи №495/6295/14-к за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №42013171020000010 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що відповідно до наказу начальника регіонального управління від 05.03.2012 № 96, посадовою особою Південного регіонального управління з матеріального забезпечення, у період з 05.03.2012 по 16.03.2012 проведено службове розслідування за фактом можливих порушень, викладених в листі 5 головного відділу військової контррозвідки щодо порушень вимог чинного законодавства України посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 у сфері закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти, за результатами якого складено висновок від 19.03.2012 (т.ІІ, а.с.81-85 матеріалів кримінальної справи №495/6295/14-к).
Згідно вказаного Висновку службового розслідування, у ході проведення службового розслідування було проаналізовано укладений ІНФОРМАЦІЯ_6 з ТОВ «Атлантик» договір на проведення ремонтних робіт від 13 вересня 2011 року № 110-11 з додатками; його фактичне виконання; відібрані пояснення заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 з тилу підполковника ОСОБА_2 (в вересні 2011 року займав посаду заступника начальника Білгород-Дністровського загону 3 тилу) щодо оплати послуг по ремонту системи опалення за вказаним договором; пояснення заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з тилу підполковника ОСОБА_8 щодо здійснення/нездійснення ним контролю ходу ремонту та його завершення; пояснення начальника КЕС Котовського прикордонного майора ОСОБА_1 (в вересні 2011 року займав посаду начальника КЕС ІНФОРМАЦІЯ_5 з тилу) щодо оплати послуг по ремонту системи опалення. 
Під час службового розслідування встановлено, що інформація щодо порушень під час виконання ремонтних робіт по ремонту системи опалення житлового будинку підтверджується. Сума невиконаних робіт (без врахування пусконалагоджувальних робіт та промивання трубопроводів) складає 19 тис 519 грн. 74 коп.
Порушення полягали в наступному:
1. Підписання акту приймання виконаних будівельних робіт до фактичного виконання таких робіт, колишнім начальником Б ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 тa колишнім начальником КЕС м-ром ОСОБА_1 .
2. В порушення п. 2.1 договору, здійснення оплати до фактичного завершення робіт.
3. Проведення робіт не обумовлених кошторисом, без відповідного коригування кошторису.
4. Неприйняття робіт після їх фактичного завершення.
Вище викладені факти стали можливі в результаті:
1. Неналежне виконання вимог ст.67. Статуту внутрішньої служби з боку колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 a саме: не здійснено належне керування фінансовою діяльністю загону, не забезпечено витрачання коштів в порядку визначеному законодавством у суворій відповідності до кошторису, особисто не здійснював контроль за ходом проведення ремонтних робіт.
2. Неналежне виконання вимог ст.77 Статуту внутрішньої служби з боку колишнього начальника тилу Б- ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 .
3. Порушення вимог ст.ст. 22, 45 Положення про військове та корабельне господарство прикордонних військ України, затвердженого наказом Голови Держкомкородону від 6 серпня 1998 року № 327 майором ОСОБА_1 .
4. Неналежне виконання вимог ст.ст.22, 41 розділу 9 Положення про військове та корабельне господарство прикордонних військ України, затвердженого Наказом Голови Держкомкордону від 6 серпня 1998 № 328 підполковником ОСОБА_8 .
З метою усунення виявлених порушень та недопущення їх в подальшому, за наслідками проведеного службового розслідування, заступник начальника Південного регіонального управління з тилу – начальник тилу, за підписом якого складено Висновок, вважав би за доцільне, зокрема:
2. В зв`язку з відсутністю збитку державі та переведення для подальшого проходження служби до іншого регіонального управління полковника ОСОБА_10 копію висновку матеріалів розслідування направити до Азово-Чорноморського регіонального управління для прийняття рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності;
2. Начальника квартирно-експлуатаційної служби ІНФОРМАЦІЯ_9 майора ОСОБА_11 за порушення ст. 22, ст. 45 Положення про військове та корабельне господарство прикордонних військ України, затвердженого наказом Голови Держкомкордону від 6 серпня 1998 року № 328, на підставі ст. 68, ст. 71 Дисциплінарного Статуту ЗСУ затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 понизити в посаді.
3. Заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_2 за порушення ст. 22, ст. 41 Положення про військове та корабельне господарство прикордонних військ України, затвердженого наказом Голови Держкомкордону від 6 серпня 1998 року № 328, п. 4.8. на підставі ст. 68, ст. 71 Дисциплінарного Статуту ЗСУ затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 та розглянути на комісії РУ.
5. Для прийняття правового рішення в порядку ст. 97 КПК України направити матеріали службового розслідування начальника Б- ІНФОРМАЦІЯ_2 .
6. Начальнику Б- ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів з організації претензійної роботи з метою повного виконання умов договору підряду з боку ТОВ «Атлантик».
До того ж, суд першої інстанції вірно звернув увагу й на ту обставину, що зі змісту Висновку службового розслідування також слідує, що за наслідками його проведення було встановлено відсутність в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 ознак злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України, оскільки відсутні факти привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем; а також відсутність складу злочину передбаченого ч.1 ст.425 КК України, оскільки шкода спричинена неналежним ставленням до виконання службових обов`язків.
Дослідивши викладені вище встановлені обставини справи, колегія суддів констатує, що ані за наслідками проведеної ревізії, ані за результатами проведення службового розслідування за фактом можливих порушень, викладених в листі 5 головного відділу військової контррозвідки, оформленого Висновком від 19.03.2012, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності не притягалися.
Позивачем вказану обставину не спростовано, до матеріалів справи не надано жодних наказів відносно цих військовослужбовців – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з питань притягнення до матеріальної відповідальності.
Отже, суд першої інстанції вирішуючи дану справу ґрунтовно врахував те, що питання щодо притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідності, як це передбачено у ст. 29 Положення від 23.06.1995 року №243/95-ВР (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), не вирішено.
При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу також й на те, що Закон № 160-IX чітко встановлює трирічний строк притягнення до матеріальної відповідальності, який відлічується з дня виявлення шкоди.
При цьому, колегія суддів також враховує, що Положенням № 243/95-ВР також було визначено час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, а саме: такий строк не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.
Таким чином, на момент пред`явлення даного адміністративного позову 25.10.2021 строк притягнення до матеріальної відповідальності сплив, як за приписами Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (який набрав чинності з 31.10.2019), так і за приписами Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке було чинним протягом судового розгляду по справі 1510/8144/12, що тривало з 12.12.2012 по 12.08.2021, про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції у своєму рішенні.
Карім того, на момент звернення із цим позовом також відсутня відмова військовослужбовців від добровільного відшкодування шкоди, що відповідно до положень ст. 12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX дає військовій частині правові підстави стягнути з особи, звільненої з військової служби, завдану шкоду в судовому порядку. 
В матеріалах цивільної справи № 1510/8144/12 та кримінальної справи № 495/6295/14-к на які посилається апелянт, такі докази також відсутні.
При цьому, за умови висновків службового розслідування, такі відмови взагалі не могли б існувати, оскільки службовим розслідуванням не було встановлено завдання збитків, а лише констатовано порушення вимог відповідачами Статуту внутрішньої служби та Положення про військове та корабельне господарство прикордонних військ України, відповідно, що є підставою для дисциплінарної відповідальності.
До того ж, як свідчать зібрані у справі документи, у вересні 2012 року військова частина НОМЕР_2 звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ «Атлантик» про стягнення заборгованості за невиконані роботи, за які проведено оплату, в сумі 31684 грн. Тобто даний адміністративний позов спрямовано на відшкодування того ж розміру та тієї ж шкоди, проте з інших заподіювачів, що фактично утворює подвійність заявленого відшкодування та суперечить профільному законодавству та загальним принципам відшкодування заподіяної шкоди.
Приписами частини 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".
Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Колегія суддів в контексті надання оцінки доводам апеляційних скарг враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі №420/19979/22 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Бітов А.І.   Градовський Ю.М.