Справа № 307/1548/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       21 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року у складі судді Бряник М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію,-
встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію.
Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1994 року, виданого Фондом комунального майна Тячівського району, їй та членам її сім`ї чоловіку - ОСОБА_5 , дочці - ОСОБА_6 та сину ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності в будинку АДРЕСА_1 , належить квартира.
Зазначає, що рішенням державного реєстратора Тячівської міської ради Довгуник В. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53710947 від 21.08.2020 10:08:17, право власності на прилеглу земельну ділянку біля вказаного будинку, було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .
Підстава для державної реєстрації стало рішення Тересвянської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області №1384 від 2.08.2020 та відомості з Державного земельного кадастру. Позивач зазначає, що згоди на приватизацію земельної ділянки, яка є прибудинковою територією будинку, в якому вона мешкає, нею не надавалося, а тому відсутні будь-які правові підстави для реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем.
Земельна ділянка, яка надавалася відповідачу рішенням ради та передана у його власність, не була вільною та на ній знаходилось належне їй майно - огорожа та багаторічні насадження - дерева, а тому відповідачем порушено процедуру передачі у приватну власність земельної ділянки.
Посилаючись на ці обставини, та положення передбачені ст.ст. 317, 319, 321, 325 ЦК України, які гарантують захист права власності позивач просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, серія та номер: 1384, від 02.08.2020 р., про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер 2124456200:03:005:0406, розташованої в АДРЕСА_1 площею 0.0509 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2151172121244.
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53710947 від 21.08.2020 10:08:17, здійснене державним реєстратором Довгуник Василем Михайловичем, Тячівська міська рада Закарпатської області, про реєстрацію власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 2124456200:03:005:0406, розташовану за адресою, АДРЕСА_1 площею 0.0509 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2151172121244.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року у задоволенні заявлено позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат Ракущинець А.А., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у даній справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову і не дав їм належної правової оцінки та неправомірно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. 
У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу і його не подали.
В судовому засіданні представник апелянта адвокат Ракущинець А.А. підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Представник відповідачів  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – адвокат Онуфрій Д.В. заперечив подану апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення її законних прав та інтересів, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. 
Матеріалами справи встановлено, позивачу ОСОБА_1 та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1994 року, виданого Фондом комунального майна Тячівського району, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 8).
Друга квартира в даному будинку належить відповідачу ОСОБА_3 , що визнається сторонами.
Рішенням 3 сесії 4 скликання Тересвянської селищної ради від 03.10.2002 року №49 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні площею 0,05га по АДРЕСА_1 (а.с.82).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 25.06.2020 р. №213965829 вбачається, що державним реєстратором Тячівської міської ради, Закарпатської області Лазар Д.В., на підставі технічного паспорту, виданого 02.06.2020, довідки за №28/1 виданої 30.03.2020 р. Тересвянською селищною радою за №28/1, за відповідачем ОСОБА_3 23.06.2020р зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 39,3 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м. розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 28).
З технічного паспорту на вказаний будинок вбачається, що такий споруджено в 1989 році (а.с.33).
За заявою ОСОБА_3 від 10.07.2020р. розроблена технічна документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої в АДРЕСА_1 площею 0,0509 га. (а.с. 34-57)
Рішенням 27 сесії 7 скликання Тересвянської селищної ради від 02.08.2020 року №1384 ОСОБА_3 затверджено матеріали технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої в АДРЕСА_1 площею 0,0509 га. кадастровий номер 2124456200:03:005:0406 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських бувель та споруд та передано йому у власність дану земельну ділянку (а.с. 129, 184 ).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №255981848 вбачається, що за відповідачем ОСОБА_3 19.08.2020 р. на підставі рішення Тересвянської селищної ради Тячівського району від 02.08.2020 року №1384 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0509 (га), кадастровий номер 2124456200:03:005:0406 розташованої за адресою в АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Згідно договорів дарування від 09.06.2021 року, посвідчених Тячівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованих за реєстром № 4-366 та №3-367 власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер 2124456200:03:005:0406 за даною адресою є ОСОБА_4 (а.с.151-154).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. 
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
В обґрунтування заявленого позову і порушення своїх прав позивач вказує, що прийняте вищевказане рішення органом місцевого самоврядування та державна реєстрація права власності на земельну ділянку, прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки у приватну власність, оскільки надана відповідачу ОСОБА_3 земельна ділянка призначена для обслуговування двохквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , є прибудинковою територією даного будинку, згоди на приватизацію вона не надавала, така ділянка не була вільною, на ній знаходилось належне їй майно - огорожа та багаторічні насадження – дерева. 
Однак такі посилання не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на законі. 
Згідно із ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 116 ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно із ч.1,ч.2 ст. 118 громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що Тересвянською селищною радою відповідачу ОСОБА_3 на законних підставах, з дотримання установленого ЗК України порядку, передана у власність спірна земельна ділянка. 
Матеріалами справи доведено, що на спірній земельні ділянці відповідач ОСОБА_3 у 1989 році спорудив житловий будинок, право власності на який зареєстровано за відповідачем 23.06.2020р. 
Позивач ОСОБА_1 в суді першої інстанції стверджувала, що тривалий період спору з відповідачем щодо спорудження ним житлового будинку не виникало, лише після того, як останній незаконно вирубав дерева та незаконно без її відому узаконив земельну ділянку, вона вирішила звернутися до суду з даним позовом.
Позивачем до ст.ст.12, 81 ЦПК України не подано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б взагалі підтверджували площу, межі та конфігурацію земельної ділянки, яка відноситься до житлового будинку по АДРЕСА_1 , що надана відповідачу земельна ділянка, є прибудинковою територією, яка призначена для обслуговування даного житлового будинку, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні позивача і вона не була вільною. Наявність огорожі та багаторічних насаджень, у відсутності відповідних правовстановлюючих документів, не може підтверджувати факту належного користування позивачем земельною ділянкою.
Посилання позивача на рішення Тересвянської селищної ради від 03.10.2002 року №49, про яке зазначено і в апеляційній скарзі, що цим рішенням підтверджено, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територіє будинку, є надуманими і безпідставними, оскільки цим рішенням, виходячи з його змісту, відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні площею 0,05га. 
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що позивачем не доведено порушення її законних прав та інтересів. та обґрунтовано відмовив у заявленому позові. Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують, ґрунтуються на припущеннях і не заслуговують на увагу .
Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у позові. 
Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено 31 березня 2023 року. 
Головуючий :
Судді: