ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4334/21
Головуючий у першій інстанції – Ковальова Т. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/41/23

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участі секретаря   Зеляк Ю.Г.

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Ніжинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Ніжинрайагролісництво»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 24.12.2021, м. Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (далі за текстом – ДП «Ніжинрайагролісництво»), в якому просив стягти з останнього середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 17.12.2020 по 18.06.2021 в сумі 92541 грн 51 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються таким. ОСОБА_1 з 18.12.2017 працював на посаді лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво». 16.09.2019 його звільнено за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив йому усіх належних сум. Розмір заробітної плати, яку позивач не отримав від ДП «Ніжинрайагролісництво» на день звільнення, становив 16934 грн 46 коп. Їх стягнуто рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 18.12.2020, але цим рішенням суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.05.2021 вказане рішення в частині стягнення заборгованості із заробітної плати залишено без змін, а в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано та задоволено ці вимоги за період з 16.09.2019 по 17.12.2020 у сумі 235491 грн 81 коп. Фактично відповідач повністю розрахувався з позивачем лише 18.06.2021. Отже він має виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2020 по 18.06.2021, який, за розрахунком останнього, становить 92541 грн 51 коп. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ДП «Ніжинрайагролісництво» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.12.2020 по 17.06.2021 у сумі 31644 грн 14 коп. (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів) і 4734 грн 64 коп. у відшкодування судового збору й витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позову, а всього 36378 грн 78 коп.; у іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Ніжинрайагролісництво» 2040 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до відхиленої частини позову. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що:
- розмір недоплаченої позивачу відповідачем заробітної плати становив 16934 грн 46 коп., розмір стягнутого за рішенням суду середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 16.09.2019 по 17.12.2020 становить 235491 грн 81 коп., тож розмір середнього заробітку позивача за період з 18.12.2020 по 17.06.2021 у сумі 92541 грн 51 коп. є неспівмірним з розміром заборгованості, виплату якої було затримано;
- справедливим розмір відповідальності ДП «Ніжинрайагролісництво» за прострочення сплати ним належних ОСОБА_1 при звільненні сум є двохмісячна середня заробітна плата останнього, обчислена за 2 місяці перед його звільненням, у сумі 31644 грн 14 коп.;
- зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- відповідач тривалий час не визнавав право позивача на отримання заробітної плати, на протязі 1 року 9 місяців після звільнення та на протязі 1 року 5 місяців з дня звернення останнього до суду незаконно не виплачував йому заробітну плату й лише 18.06.2021 здійснив повний розрахунок на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 18.05.2021;
- норма ч. 1 ст. 117 КЗпП України є безальтернативною щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку;
- суд І інстанції необґрунтовано послався в оскаржуваному рішенні на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, так як правовідносини, які склалися між її сторонами, не є подібними правовідносинам між учасниками цієї справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.
У справі встановлено таке.
З 18.12.2017 по 16.09.2019 позивач працював у відповідача на посаді лісничого, що підтверджується копією його трудової книжки (арк. 7); наказом Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» від 16.09.2019 №36/к-ДП він був звільнений з займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України (копія наказу на арк. 8).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.12.2020 у справі № 740/837/20 задоволено частково позов ОСОБА_1 і на його користь стягнуто з ДП «Ніжинрайагролісництво» 16934 грн 46 коп. заборгованості по заробітній платі, а у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (копія рішення – арк. 9-12).
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.05.2021 у вказаній справі рішення суду І інстанції скасовано в частині відмови у стягненні допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні й змінено в частині розподілу судових витрат та стягнуто з ДП «Ніжинрайагролісництво» на користь ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 2482 грн 98 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 235491 грн 81 коп., а разом 237974 грн 79 коп. (обов`язкові платежі та податки з даної суми не утримані); стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1290 грн 52 коп. та в дохід держави судовий збір в сумі 1323 грн 98 коп.; в іншій частині рішення суду І інстанції залишено без змін; стягнуто з ДП «Ніжинрайагролісництво» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3532 грн 37 коп. (копія цієї постанови на арк. 13-19).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 26.07.2021 № A7DC7MCOUAJRT5CN, на рахунок ОСОБА_1 18.06.2021 від ДП «Ніжинрайагролісництво» надійшов платіж в сумі 9934 грн 46 коп. (заробітна плата) та 2482 грн 98 коп. (допомога по тимчасовій непрацездатності) за вересень 2019 р. (арк. 20)
Відповідно до здійсненого представником позивача – адвокатом Семенком В.І. розрахунку, за період з 17.12.2020 по 18.06.2021 час затримки остаточного розрахунку становить 123 дні, середньоденна заробітна плата - 752 грн 37 коп., тож належний йому за цей період середній заробіток становить 92541 грн 51 коп. (арк. 21).
Представник відповідача – адвокат Дубін В.І. у відзиві на позов зазначає, що за каденції позивача на посаді керівника (лісничого) ДП «Ніжинрайагролісництво» через невжиття ним заходів щодо виконання низки виконавчих документів державним виконавцем було арештовано рахунки відповідача, що тривало з 08.07.2019 по 20.11.2020 і призвело до неможливості здійснення обов`язкових виплат, зокрема заробітної плати. На підтвердження цього суду надано копію інформаційного листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області від 16.03.2021 № 2152/04.1 (арк. 48), копію постанови про арешт коштів боржника ДП «Ніжинрайагролісництво» по виконавчому провадженню № 56013306 від 01.07.2019 (арк. 49), копію вимоги виконавця про необхідність боржнику ДП «Ніжинрайагролісництво» перераховувати кошти на депозитний рахунок Відділу примусового виконання рішень від 30.07.2019 № 9434 (арк. 50) та копію листа АТ «Державний ощадний банк України» від 27.10.2021 № 857 про те, що постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 56013306 арешт на кошти відповідача було накладено 08.07.2019 та знято 20.11.2020 (арк. 52). Також у відзиві на позов вказано, що ОСОБА_1 за рішенням суду І інстанції 28.12.2020 сплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 7000 грн 00 коп. та у сумі 9934 грн 46 коп. - 18.06.2021. Крім того, на виконання постанови Чернігівського апеляційного суду йому сплачено 2482 грн 98 коп. допомоги по тимчасовій непрацездатності та 235491 грн 81 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підтверджується випискою по рахунку Акціонерного банку «Південний» від 18.08.2021, згідно з якою в цей день з ОСОБА_1 проведено розрахунок по виконавчому листу № 2/740/672/20 від 21.05.2021 в сумі 270010 грн 69 коп. (арк. 51).
Наведені у відзиві на позов обставини позивачем не заперечуються.
Аналізуючи правові норми, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (висновок Верховного Суду України, наведений у постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16).
Отже оскільки всі належні при звільненні позивачеві суми відповідач йому виплатив 18.06.2021, то затримка остаточного розрахунку відповідача з позивачем тривала по цю дату.
Середній заробіток за затримку ДП «Ніжинрайагролісництво» остаточного розрахунку з ОСОБА_1 визначається виходячи з середньоденної заробітної плати в сумі 752 грн 37 коп., розмір якої не оспорюється відповідачем та який встановлено Чернігівським апеляційним судом для розрахунку середнього заробітку позивача за затримку остаточного розрахунку у постанові від 18.05.2021 у справі № 740/837/20. Отож сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 752 грн 37 коп. (середньоденна заробітна плата позивача) х 124 дні (кількість днів затримки остаточного розрахунку) = 93293 грн 88 коп. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15 зазначено, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України (п. 87). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором (підп. 91.1 п. 91); період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум (підп. 91.2 п. 92); ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника (пп. 91.3 п. 91); інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (пп. 91.4 п. 91).
Вирішуючи справу, апеляційний суд виходить з того, що:
- розмір простроченої заборгованості ДП «Ніжинрайагролісництво» по виплаті ОСОБА_1 при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення, становив: 16934 грн 46 коп. + 2482 грн 98 коп. = 19417 грн 44 коп.;
- період затримки (прострочення) виплати вказаної заборгованості тривав з 16.09.2019 по 18.06.2021;
- внаслідок хибного тлумачення норм права, що регулюють спірні правовідносини, відповідач міг, але не провів остаточного розрахунку з позивачем у день його звільнення, 
- у справі відсутні відомості, з чим була пов`язана тривалість періоду з моменту порушення права працівника (з 16.09.2019) і до моменту його звернення до суду з вимогою про стягнення відповідних сум (лютий 2020 р.), та відомості про ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- за час затримки розрахунку при звільненні вищевказаних сум з ДП «Ніжинрайагролісництво» на користь ОСОБА_1 стягнуто 235491 грн 81 коп. середнього заробітку, які йому виплачено 18.08.2021 - через один місяць після прийняття Чернігівським апеляційним судом відповідної постанови.
З огляду на вищеописані обставини й норми права, що регулюють спірні правовідносини, і на очевидну неспівмірність заявленої позивачем до стягнення суми середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку (92541 грн 51 коп.) з розміром затриманої заборгованості (9934 грн 46 коп. - заробітна плата та 2482 грн 98 коп. – допомога з тимчасової непрацездатності), апеляційний суд погоджується з визначеним судом І інстанції розміром середнього заробітку, що підлягає стягненню з ДП «Ніжинрайагролісництво» на його користь за прострочення сплати йому вказаної заборгованості.
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать описаним вище встановленим у справі обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам.
Отож рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                    Судді: