ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/137/19  Номер провадження 22-ц/814/816/23	Головуючий у 1-й інстанції Цвірюк Д.В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,
суддів:  Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.
Секретар: Даценко Н.В.
за участю: адвоката Побережного Д.В.
       розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 - адвоката Побережного  Дмитра Валерійовича  на  рішення Дзержинського  районного суду м. Харкова від 16  червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", ОСОБА_3 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Татяни Анатоліївни, ОСОБА_4 . приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Дар`ї Валеріївни, третя особа - уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "Банк Форум", ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, визнання незаконними і скасування рішення державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння,-
в с т а н о в и в :
У січня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", ОСОБА_3 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Татяни Анатоліївни, ОСОБА_4 . приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Дар`ї Валеріївни, третя особа - уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, визнання незаконними і скасування рішення державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 34 150 доларів США. 
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 за договором іпотеки від 15 грудня 2006 року передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1 .
Крім того, 15 грудня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
В подальшому, 08 червня 2016 року між АКБ «Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким банк відступив товариству свої права вимоги до ОСОБА_1 . 
24 червня 2016 року, ТОВ «АНСУ» уклало договір про відступлення прав вимоги з ОСОБА_3 , відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями по іпотечному, кредитному договорам, а також за договором поруки. 
Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. 13 вересня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31454263, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Після набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру, 17 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, згідно якого останній набув право власності на неї. 
Позивачі вважають, що укладені договори між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 про відступлення права вимоги є незаконними, зазначаючи, що за своєю юридичною природою є договорами факторингу, при укладанні яких не було дотримано норм чинного законодавства. Зазначають, що при посвідченні договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. були порушенні норми цивільного законодавства, оскільки у неї були відсутні правові підстави для посвідчення вказаного договору. Крім того, вважають, що під час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, державним реєстратором ПН ХМНО Луніною Т.А. порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127. 
Просили суд визнати недійсним договори про відступлення права вимоги по кредитному договору №0255/06/12-N від 15.12.2006 року, про відступлення права вимоги за іпотечним договором №0255/06/12-N від 15.12.2006 року, про відступлення права вимоги за договором поруки №0255/06/12-N від 15.12.2006 року, укладених 24.06.2016 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 ; визнати дії приватного нотаріуса ХМНО Слоневської Д.В. щодо посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №0255/06/12-N від 15.12.2006 року, укладеного 24.06.2016 року незаконними; визнати незаконними дії державного реєстратора ПН ХМНО Луніної Т.А. щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати вказане рішення, визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №16458883 від 19.09.2016 року на вказану квартиру; витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 . 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року у задоволенні позову   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", ОСОБА_3 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Татяни Анатоліївни, ОСОБА_4 . приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Дар`ї Валеріївни, третя особа - уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, визнання незаконними і скасування рішення державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.
Рішення оскаржив представник позивачів, подавши апеляційну скаргу на вказане рішення
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення щодо задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
У доводах апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не встановлено обставини, що маю значення для справи, а саме вважає, що оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення прав вимоги) є договором факторингу. 
Зазначав, що місцевий суд застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16.
Представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Місцевим судом встановлено, що 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Банк Форум» укладено кредитний договір № 0255/06/12-N, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 34150 доларів США на купівлю квартири.
У забезпечення виконання кредитного договору, 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» також укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .
Крім того, 15 грудня 2006 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0255/06/12-N (ІІ), згідно якого остання поручилася за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.
08 червня 2016р. між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «АНСУ» укладений договір про відступлення права вимоги № 114-Ф, за умовами якого ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N, а також за іпотечним договором від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (І) та договором поруки від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (ІІ).
24 червня 2016 року між ТОВ «АНСУ» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останній набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Згідно п.5 Договору ціна відступлення складає 297253,44 грн., яку сплачено ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» до укладення цього договору.
Також між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав за договором поруки та договором іпотеки від 15 грудня 2006 року.
Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 0255/06/12-N, укладений між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. 24.06.2016 року та зареєстрований за №282.
Належним чином засвідченні копії зазначених договорів були надані місцевому суду на виконання ухвал про витребування доказів Департаментом реєстрації Харківської міської ради, ПН ХМНО Луніною Т.А. та Харківським обласним державним нотаріальним архівом, та були безпосередньо досліджені судом першої інстанції.
Звертаючись до суду, позивачі просили визнати недійсними договори про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 грудня 2006 року №0255/06/12-N, а також за іпотечним договором від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (І) та договором поруки від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (ІІ), укладених між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 24.06.2016 року, вважаючи, що вказаний договір, є договором факторингу, і відповідно до чинного законодавства фактором можуть бути лише банки та фінансові установи, які мають ліцензію на здійснення фінансових послуг та включені до державного реєстру фінансових установ.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що оскільки позивачі не є стороною оспорюваного ними правочину, то єдиною підставою для визнання його недійсним в судовому порядку є доведення факту порушення прав і законних інтересів позивачів даним договором.
При цьому, позивачі не обгрунтували, та не надали доказів того, яким чином договір відступлення права вимоги порушує суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси позивачів. 
Крім того, місцевим судом зазначено, що посилання позивачів на те, що договір відступлення права вимоги, укладений 24.06.2016 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 , є договором факторингу, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності спростовується фактичними обставинами справи, та встановлено, що у приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А. на час вчинення реєстраційних дій були відсутні підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18, провадження № 12-1гс21 наведено правовий висновок, згідно якого, договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначених договором, у якому виникло таке зобов`язання. 
Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови. 
Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.
Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.
Суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).
Встановлено, що 08 червня 2016 року між АКБ «Форум» та ТОВ «АНСУ» на підставі протоколу № Ф-26/06-16/151 аукціону в електронній формі було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким банк відступив товариству свої права вимоги до ОСОБА_1 . Тобто договір було укладено на підставі електронних торгів з продажу активів банку АКБ «Форум», що ліквідується.
Оскільки за результатами електронних торгів з продажу активів банку, що ліквідується, ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги до позичальника, іпотекодавця, та поручителя і не набуло права здійснювати фінансові операції відносно боржника, тому і відчужувати   ТОВ «АНСУ» могло лише право вимоги, яке ОСОБА_3 набув на підставі оспорюваного позивачами договору.
Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги що оспорюваний позивачами договір відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу.
Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій та рішення приватного нотаріуса Луніної Т.А. щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3 колегія суддів не бере до уваги, оскільки підстави та обставини вчинення дій та прийняття відповідного рішення приватного нотаріуса були предметом судового дослідження у справі № 638/16922/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішення приватного нотаріуса, витребування квартири із чужого незаконного володіння.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, у справі № 638/16922/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено. 
Постановою апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т. А. задоволено. Рішення місцевого суду скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення приватного нотаріуса, витребування квартири із чужого незаконного володіння відмовлено. Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року скасовано. 
Під час розгляду справи № 638/16922/16-ц Апеляційним судом Харківської області встановлено, що здійснюючи функції державного реєстратора, приватний нотаріус ХМНО Луніна Т. А. у відповідності до законодавчих вимог розглянула заяву ОСОБА_3 , та на підставі належних документів, поданих останнім в повному обсязі, прийняла правомірне рішення про проведення реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 . Договір про відступлення права вимоги від 24 червня 2016 року, укладений між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3 , ніким не оспорений та недійсним не визнавався. У зв`язку з цим відсутні підстави для відмови нотаріусом Олефіру В.В. у здійсненні державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги про визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса.
Постановою Верховного Суду від 28.03.2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року залишено без змін.
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 - адвоката Побережного Дмитра Валерійовича  - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

Л.М. Хіль