КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
30 січня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/26196/22
Суддя в суді першої інстанції: Савицький О.А.
Провадження № 33/824/619/2023
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Гаврюшенко К.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чайки Миколи Миколайовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн. (а.с. 18).
Не погодившись з вказаною постановою, 27 грудня 2022 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Чайка М.М. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог скарги зазначав, що оскаржувана постанова є незаконною, та такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи. Посилався на те, що з відеозапису реєстраційних камер поліцейських не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а докази керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні. 
Крім того, вказував, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 369900 від 04 листопада 2022 року не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.  
Не погоджувався з твердженням суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_1 та його захисником не надано жодних доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які б виключали його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме щодо спростування факту відмови останнього на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а також факту керування транспортним засобом.
            Зазначав, що з відеозапису з портативної камери поліцейського вбачається пропозиція поліцейського до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою  технічного засобу алкотестера «Драгер», з чим останній не погодився. Проте, сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки не є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Вказував, що закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі, який включено в перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення такого огляду. 
            Звертав увагу, що ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров'я не вручалося та не пропонувалося проїхати до медичного закладу, що підтверджується відеозаписом портативної реєстраційної камери поліцейського.
            Таким чином, апелянт стверджував, що до суду першої інстанції не було надано доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану  сп`яніння у медичному закладі, відповідно до чинного законодавства. Будь-які належні та допустимі докази, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.
            В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Чайка М.М. заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в обґрунтування якого зазначав, що оскаржувану постанову отримав лише 26 грудня 2022 року, оскільки до того часу постанова не була виготовлена, що підтверджується розпискою про отримання (а.с. 20-24).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
             
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Чайка М.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З метою реалізації права на апеляційне оскарження, в тому числі у випадку неотримання повного тексту судового рішення у строк, який би дозволяв своєчасно подати апеляційну скаргу, частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у вказаній частині статті зазначено, що у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд може поновити його за відповідним клопотанням апелянта.
Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Чайка М.М. був присутній у судовому засіданні, яке відбулось 14 грудня 2022 року та у якому була винесена постанова (а.с. 18).
Повний текст постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року адвокат Чайка М.М. отримав у суді 26 грудня 2022 року (а.с. 19).
При цьому, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанову суду було надіслано судом 27 грудня 2022 року, опубліковано 29 грудня 2022 року.
Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав, що вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 36900 від 04 листопада 2022 року, направленням від 04 листопада 2022 року на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій до КМНКП «Соціотерапія», відеозаписом з нагрудної камери 472859 працівників поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення.
Перевіривши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з наступного.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 369900 від 04 листопада 2022 року о 22 год. 00 хв. в м. Київ, вул. Маршала Рибалка, 5 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet», р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
До протоколу додані: направлення на огляд до КМНКЛ «Соціотерапія», диск з відеозаписом з нагрудної камери 472859 (а.с. 3,4).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не вказав, в протоколі в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» лише зазначив «залишаю за місцем зупинки» (а.с. 2).
З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КМНКЛ «Соціотерапія» від 04 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою «Драгера» (а.с. 3).
Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року  № 1452/735.
Відповідно до п. 17 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п. 8 Порядку № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів («Драгер»), ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився, після чого поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення. 
В матеріалах справи відсутні об`єктивні докази, а відеозаписом, який доданий до протоколу не зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я після незгоди ОСОБА_1   на проведення огляду на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів. 
Отже, працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, оскільки не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності поліцейських після незгоди ОСОБА_1   на проведення огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів («Драгер»). 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому водій не заперечував, що керував транспортним засобом, а підписуючи протокол таких пояснень не зазначав.
Разом з тим, з урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог законодавства, оскільки пройти огляд у закладі охорони здоров`я у присутності поліцейських ОСОБА_1 запропоновано не було, тому відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд особи на стан алкогольного сп`яніння вважається недійсним.
Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, та, відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130  КУпАП.  
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд дійшов висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова районного суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому апеляційний суд їх відхилив.
 
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Чайці Миколі Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чайки Миколи Миколайовича - задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 _________________                                 Б.Б. Левенець