Справа № 452/2158/21                                Головуючий у 1 інстанції: Карнасевич Г.І. 
Провадження № 22-ц/811/2214/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
секретар Салата І.Я.
розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу №452/2158/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,-
в с т а н о в и в:
04 червня 2021 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кульчицький О.С. звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та судових витрат по справі.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.10.2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним автомобільним мостом, здійснив наїзд на опору металевої конструкції моста. В результаті ДТП пасажир даного автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.
02.05.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернулись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на лікування на суму 52 551,07 грн., тобто, відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності, тимчасовою втратою працездатності та моральної шкоди (копія заяви додається).
03.07.2020 року на адресу відповідача було надіслано медичну документацію, а саме: виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 5162/364, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 15925/1306, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 5162/364 та № 6383/446, виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 13617/1139, відповідно до яких термін перебування позивача на стаціонарному лікуванні становив 113 днів.
Листом від 20.04.2021 року відповідач на адресу представника позивача надіслав лист, в якому повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 70 364,70 грн., що включає в себе стійку втрату працездатності у сумі 67 014,00 грн. та моральну шкоду 3 350,70 грн. У відшкодуванні витрат на лікування відповідач відмовив, посилаючись на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області у якому вказано, що водієм ОСОБА_2 відшкодовано витрати на лікування (копія листа додається).
Зазначає, що ОСОБА_2 добровільно частково відшкодував позивачці витрати, пов`язані з лікуванням, проте, залишились невідшкодованими ще 6 (шість) тисяч доларів США, які він відмовляється відшкодовувати. Окрім цього, при прийнятті рішення, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами. 
Представник зазначає, що на лікування ОСОБА_1 було затрачено 52 551,07 гривень. Шкода, завдана тимчасовою втратою працездатності, становить 8 314,70 грн., однак до цього часу страхова компанія не відшкодувала їм зазначені витрати.
Вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Просить постановити рішення яким:
- стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» в її користь відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 52 551 грн. 07 коп., відшкодування шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8 314 грн. 70 коп. та судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівського області від 15 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ: 30115243) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 52 551 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 07 коп., відшкодування шкоди завданої тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8 314 (вісім тисяч триста чотирнадцять) грн. 70 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ: 30115243) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.
Рішення суду оскаржив представник АТ «СГ«ТАС» Іван Пилипчак. 
У апеляційній скарзі зазначає, що винна особа ОСОБА_2 відшкодував позивачу витрати на лікування, а тому страхова виплата здійснена без їх врахування. Крім цього, зазначає, що обґрунтованим (документально підтвердженим) є розмір витрат на лікування позивачки в розмірі 39 396,05 грн., оскільки єдині внески на загальнообов`язкове страхування, комісійні збори, єдині податки є необгрунтованими витратами та не можуть бути відшкодовані страховиком .
Стверджує, що не всі медикаменти придбані позивачкою містяться у виписках лікаря як такі, що були призначені лікарем. 
Щодо стягнення суми у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності зазначає, що відповідачу не було надано інформації про доходи за попередній календарний рік, який передував ДТП, у зв`язку з чим страховик не мав змоги здійснити розрахунок страхового відшкодування.
Звертає увагу, що відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно-неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. 
ПрАТ «СГ«ТАС» просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
За змістом ч.2ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення – 27 березня 2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 26.10.2018 року відбулася ДТП, де ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автомобільному мосту, здійснив наїзд на опору металевої конструкції моста. В результаті ДТП пасажир автомобіля - ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження та була госпіталізована в Самбірську ЦРЛ.
02.05.2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на лікування на суму 52 551,07 грн., на відшкодування, пов`язане зі стійкою втратою працездатності на суму 67 014 грн, тимчасовою втратою працездатності на суму 8 314,7 грн та моральної шкоди на суму 6 393 грн.
03.07.2020 року на адресу відповідача було надіслано медичну документацію, а саме виписки з медичних карт стаціонарного хворого: №5162/364, №15925/1306, №5162/364, №6383/446, №13617/1139, відповідно до яких термін перебування позивача на стаціонарному лікуванні становив 113 днів.
Листом від 20.04.2021 року відповідач на адресу представника позивача надіслав лист, в якому повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 70 364,70 грн., що включає в себе стійку втрату працездатності в розмірі 67 014,00 грн. та моральну шкоду 3 350,70 грн. У відшкодуванні витрат на лікування відмовив, посилаючись на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області, де вказано, що водієм ОСОБА_2 відшкодовано витрати на лікування.
Як вбачається з вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2020 року, ОСОБА_2 частково відшкодував ОСОБА_1 заподіяну шкоду в сумі 51000 грн та 500 доларів США. Окрім цього, при прийнятті рішення обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, що підтверджується письмовими доказами.
В той же час, позивачка стверджує, що невідшкодованою залишається завдана їй шкода отримана в результаті ДТП в розмірі 6000 доларів США, яку ОСОБА_2 відмовяється компенсувати.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями в результаті ДТП, позивачка має право на відшкодування за рахунок страхової компанії винної особи в ДТП на відшкодування шкоди у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності в розмірі 8 314,7 грн та на відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням у розмірі 52 551,07 грн.
Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Однак, із загальної норми є винятки, оскільки на такі правовідносини поширюється спеціальний закон, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту Закон). Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
На момент вчинення ДТП, відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СГ«ТАС».
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
Згідно зі ст.9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За змістом статті 9, 22-31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. ДТП відповідно до визначення наведеного у законі- це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
За змістом п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Внаслідок заподіяння шкоди під час ДТП виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках – МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). 
Винуватцем ДТП, в якому ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, є ОСОБА_2 .
       Між винними діями ОСОБА_2 та шкодою завданою ОСОБА_1 в ДТП, наявний причинно наслідковий зв`язок, у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова група «ТАС», на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору, взяла на себе обов`язок при настанні страхового випадку відповідно до встановленого ліміту відповідальності відшкодувати у встановленому Законом порядку шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам, а тому повинна виконати взяте на себе зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (ПрАТ СГ «ТАС») здійснює відшкодування у розмірі, визначеному у пункті 24.2 цієї статті.
Відповідно до ст..25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності у відповідних розмірах, визначених зазначеною статтею.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Так як 26.10.2020 року з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю позивача ОСОБА_1 , між його діями та спричиненням шкоди є причинний зв`язок, ТЗ винуватця був застрахований, тому для потерпілої ОСОБА_3 настають наслідки, передбачені Законом. В протилежному випадку, укладення Договору страхування не мало би свого призначення та мети задля якої укладається договір.
Доводи апелянта про те, що винна особа відшкодувала завдану позивачці шкоду внаслідок ушкодження здоров`я, а тому у страховика не має обов`язку її виплачувати суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки не можна вважати зазначене виконанням вимог Закону. Такі дії винуватця суд розцінює як добровільну допомогу надану як для допомоги у лікуванні так і у зв`язку з порушенням кримінальної справи для пом`якшення покарання.
За ч. 1п.3ст.12, ч.1ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК).
Колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами розмір завданої шкоди за час лікування на суму 52 551,07 грн, після отримання тілесних ушкодження в результаті ДТП яке трапилося 26 жовтня 2018 року і таку шкоду має відшкодувати відповідач - ПрАТ«СГ«ТАС».
Окрім цього, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в період 113 днів, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного хворого № 5162/364, 15925/1306, № 5162/363 та № 6383/446, що видані КЗ «Самбірська ЦРЛ.
На момент звернення до суду з даним позовом відповідачем не здійснено всіх страхових виплат на які ОСОБА_1 має право, з приводу чого вона зверталася до страхової компанії, однак таке звернення щодо виплати їй страхових виплат було задоволено частково, без здійснення виплат, які є предметом спору в даній справі.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі, в тому числі і на лікарські засоби, які придбані по рекомендації лікаря для усунення побічних симптомів. При купівлі лікарських засобів за власні кошти, йде нарахування комісії чи податку, без чого придбати такі засоби у аптечних пунктах неможливо. Тому посилання апелянта, що такі витрати є необґрунтовані, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Здійснений скаржником аналіз витрат понесених позивачем в період перебування на стаціонарному лікуванні після ДТП, колегія суддів вважає таким, що не спростовує розміру завданої позивачу шкоди у зв`язку з лікуванням, оскільки здійснені витрати згідно долучених позивачем доказів (квитанції та чеки) є такі, що пов`язані з завданою шкодою в ДТП та спрямовані на лікування потерпілої – позивача по справі.
Враховуючи, що апеляційна скарга не містить нових доказів чи посилань на нові обставин, а її доводи зводяться до незгоди скаржника з рішенням суду першої інстанції та здійсненої ним оцінкою доказів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення. 
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий                                                                 Ю.Р.Мікуш
Судді:                                                                         Т.І.Приколота 

Р.В.Савуляк