ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2841/22                                               Суддя (судді) першої інстанції: Марина БІЛОНОЖЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                           Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                       Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, -

                                                  В С Т А Н О В И В :
           ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 27 квітня 2022 року №10 та від 18 червня 2022 року №92; стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої за квітень 2022 року премії в розмірі 20% від окладу та невиплаченої за квітень 2022 року додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану в сумі 30 000,00 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.   В обґрунтування скарги позивач зазначив, що в ході службового розслідування були грубо порушені його права, передбачені п.3 розділу IV Порядку№608, а саме його не було ознайомлено з наказом про призначення службового розслідування, не було надано можливість надати пояснення, не було ознайомлено з результатами службового розслідування. Апелянт зазначив, що будь-якого дисциплінарного проступку він не вчиняв, а накладення дисциплінарного стягнення відбулось за те, що він підписав колективне звернення на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 в якому разом з іншими військовослужбовцями просив роз`яснити, чому їх направлено за межі області, в район ведення бойових дій і на підставі якого наказу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. 
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          Як убачається з матеріалів справи, позивач з 25.02.2022 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 07.03.2022 №317(а.с40).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №16 ОСОБА_1 зараховано до особового складу ВЧ та призначено на посаду кулементника стрілецького відділення стрелецької роти та поставлено на всі види забезпечення.
Розпорядженням Головнокомандувача Збройних Сил України Черкаську область віднесено до відповідальності угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
На підставі розпорядження командувача угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ВЧ НОМЕР_1 була передана в оперативне підпорядкування ВЧ НОМЕР_2 для виконання визначених бойових завдань. 
22.04.2022 під час шикування особового складу НОМЕР_3 командиром ВЧ НОМЕР_1 було зачитано бойове розпорядження щодо виконання бойових дій (Луганська область). 
За фактом відкритої відмови позивача виконати наказ начальника було видано наказ від 24.04.2022 №62  про призначення службового розслідування розслідування.
Результати службового розслідування  оформлені Актом службового розслідування від 27.04.2022, у якому зазначено наступні обставини:
22.04.2022 від командира 2 стрілецької роти військової частини капітана НОМЕР_1 надійшла усна доповідь про виявлення фактів відмови виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , після чого командиром військової частини НОМЕР_1 було проведено шикування особового складу де було зачитано бойове розпорядження щодо зайняття позицій особовим складом в районі н.п. Попасна Луганської області на лінії зіткнення із російськими окупаційними військами. 
Проте, військовослужбовці 2 стрілецької роти призвані за мобілізацією, зокрема позивач, відмовився від виконання вищевказаного бойового розпорядження, мотивуючи свою відмову різними надуманими підставами. На шикуванні були представники Луганського зонального відділу військової служби правопорядку після шикування військовослужбовців забрали представники Луганського зонального відділу військової служби правопорядку. Оскільки даний випадок відбувався в зоні проведення бойових дій, а військовослужбовців забрали в інший населений пункт відібрати пояснення не представлялось можливим.
У висновках Акту службового розслідування зазначено, що своїми діями військовослужбовці, зокрема позивач, призваний за мобілізацією, грубо порушив вимоги ст.ст. 11,16,17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відмову від виконання наказу начальника, а саме бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим запропоновано оголосити «сувору догану», позбавити премії за квітень місяць 2022 року в розмірі 20% згідно вимог наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 року №260 про «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Наказом від 27.04.2022 №10 за порушення вимог ст.ст. 11,16,17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, позивачу оголошено «сувору догану» та позбавлено премії за квітень місяць 2022 року в розмірі 20% згідно вимог наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 року №260 про «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та позбавити виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану відповідно рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217.
Наказом від 18.06.2022 №92 внесено зміни до наказу від 27.04.2022 №10,  а саме зазначено про позбавлення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану відповідно рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217 за квітень 2022.
Не погоджуючись з вказаними наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Згідно ст.ст. 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).
Як вже було зазначено судом вище, за результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що 22.04.2022 від командира 2 стрілецької роти військової частини капітана НОМЕР_1 надійшла усна доповідь про виявлення фактів відмови виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 , після чого командиром військової частини НОМЕР_1 було проведено шикування особового складу де було зачитано бойове розпорядження щодо зайняття позицій особовим складом в районі н.п. Попасна Луганської області на лінії зіткнення із російськими окупаційними військами. 
Проте позивач відмовився від виконання вищевказаного бойового розпорядження. 
Невиконання позивачем наказу командира відображенао у поясненнях начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління старшого лейтенанта ОСОБА_2 та спеціаліста-оператора служби охорони державної таємниці старшого солдата ОСОБА_3 .
До того ж згідно Акту службового розслідування від 27.04.2022 на шикуванні були присутніми представники Луганського зонального відділу військової служби правопорядку, які проводили відео фіксацію правопорушення та після проведення шикування доставили солдата ОСОБА_1 до пункту розміщення Луганського зонального відділення військової служби правопорядку з метою проведення відповідних дій.
В подальшому за вказаною подією Луганським зональним відділом військової служби правопорядку було направлено повідомлення до Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. 
Згідно наявного у матеріалах справи Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2022 Другим слідчим відділом (з дислокацією у Сєвєродонецьку) Територіального управління  ДБР було зареєстровано кримінальне провадження №42022131610000210 за ознаками  кримінального правопорушення ч.4 ст.402 КК України. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що встановлені під час службового розслідування обставини у сукупності вказують на те, що позивач відмовився від виконання бойового розпорядження оголошеного командиром військової частини НОМЕР_1 , що є порушенням вимог ст.ст. 11,16,17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. 
Доводи позивача про те що будь-якого дисциплінарного проступку не вчиняв, а накладення дисциплінарного стягнення відбулось за те, що позивач підписав колективне звернення на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується накладення дисциплінарного стягнення саме за відмову позивача від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Щодо доводів позивача про те, що в ході службового розслідування у нього не відібрано пояснень, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані обставини відбулися з об`єктивних причин. Зокрема випадок відбувався в зоні проведення бойових дій, а військовослужбовців забрали в інший населений пункт.
Оскільки позивач ні у позовній заяві ні у апеляційній скарзі не зазначає жодних доводів у контексті того, що вказана обставина призвела до необ`єктивного чи невірного встановлення обставин, що встановлювались у службовому розслідуванні, як і не зазначає які вимоги Порядку №608 було порушено, колегія суддів вважає, що вказані доводи позивача є формальними.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що в умовах бойової обстановки, за відсутності у Порядку №608 обов`язкових положень про необхідність відбору пояснень у особи щодо якої здійснюється службове розслідування, відповідачем обгрунтовано та правомірно прийнято Наказ від 27.04.2022 №10 про оголошення позивачу «суворої догани».
Порядок виплати премії військовослужбовцям передбачений розділом XVI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженим наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260.
Відповідно до ч.1 розділу XVI вказаного наказу, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Згідно пункту 4 розділу ХVI Порядку № 260 при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана", оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Враховуючи те, що преміювання військовослужбовців є правом командира (начальника) військової частини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани у квітні 2022 року, позбавлення позивача премії у квітні 2022 року є обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам Наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 року №260.
Щодо позбавлення позивача додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за квітень 2022 року, слід зазначити наступне.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби,які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення позивачем військової дисципліни, у військової частини були наявні законодавчо визначені підстави для позбавлення позивача додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за квітень 2022 року.
Враховуючи викладені обставини у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що вчинені позивачем порушення військової дисципліни, суперечать покладеним на нього обов`язкам та змісту військової присяги, підриває довіру та авторитет Збройних Сил України, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
          
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                            А.Ю. Коротких