ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8496/21  Номер провадження 22-ц/814/2268/23	Головуючий у 1-й інстанції Богомолова  Л.В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
В жовтні 2014 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого вказувала, що 16 серпня 2013 року сторони зареєстровали шлюб у виконавчому комітеті Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 53. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають разом з позивачкою.
Причинами розірвання шлюбу позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу відповідач з ними не проживає, участі у вихованні дітей не бере. Подружні відносини між ними припинені з 2020 року і з цього часу спільне господарство ними не ведеться, вони не пов`язані спільним побутом.
Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.
Батько дитини не турбується за стан здоров`я дітей, їх фізичний та духовний розвиток, а також не бере участі у матеріальному забезпеченні. Позивачка витрачає кошти на продукти харчування, догляду, навчання, купує одяг та ліки дітям, а тому прохала стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн щомісячно з жовтня 2021 року і до повноліття дітей.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково.
Шлюб між  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 16 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 53 – розірвано;
Стягнуто з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Із вказаним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року в частині суми призначених аліментів не погодилась позивач, ОСОБА_1 , та оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі прохала рішення місцевого суду в частині вирішення спору про стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове - про задоволення її позовних вимог про стягнення аліментів та судових витрат в повному об`ємі.
Вказувала, що судом першої інстанції не було надано оцінку всім обставинам справи, зокрема, не було враховано інтереси дітей. На підтвердження витрат на утримання дітей нею було подано копію договору з ліцеєм, медичні довідки та інші докази, яким суд не дав належної оцінки.
В порушення вимог ст. 182 СК України суд не врахував стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. 
Вказала на необхідність вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу. 
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохав рішення місцевого суду залишити без змін.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Судом установлено, що сторони у справі 16 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актова запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.
Встановивши, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з 2020 року, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дійшов висновку про розірвання шлюбу. 
При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, місцевий суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі 15 000,00 грн на двох дітей щомісячно є надмірно великою та недостатньо обґрунтованою.
Врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, місцевий суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі 2 500 грн на кожну дитину щомісячно є ближчим до мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину та з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у такому розмірі протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який одночасно буде близьким до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму та не досягатиме мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину.
щодо витрат на правничу допомогу
Проаналізувавши надані сторонами докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, місцевий суд дійшов висновку, що адвокатом Шевченко Г.М. надавалися юридичні послуги позивачу, які полягали у тому, що адвокат Шевченко Г.М. представляла інтереси позивача  у судових засіданнях в режимі відеоконференції, складала та подавала позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Судом було зауважено, що позивачем не наданий розрахунок наданих адвокатом витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Врахувавши позиції сторін у справі та приймаючи до уваги складання адвокатом позову та подання до суду позовної заяви з додатками, місцевий дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж  50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених   ЦПК  України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України) 

Визначаючи розмір аліментів в сумі 5 000 грн на двох дітей щомісячно, місцевий суд вірно встановив, що положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395 гривень, з 1 липня - 2 510 гривень, з 1 грудня - 2 618 гривень.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 гривень, з 1 липня – 2 774 гривень, з 1 грудня - 2 833 гривень.
Тобто, на час винесення судом рішення, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1 387 грн.
Місцевий суд оцінив надані сторонами докази та врахував, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків.
Щодо матеріального стану відповідача у справі 
Позивачкою зазначено, що відповідач має постійний місячний дохід в розмірі 30 000 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту, що відповідач працевлаштований чи займається підприємницькою діяльністю та отримує щомісячний дохід у зазначеному позивачем розмірі.
Жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 15 000 грн щомісячно позивачем не надано. 
Щодо витрат на утримання дітей. 
Обґрунтовуючи розмір витрат на утримання дітей у сумі 15 000 грн, в якості доказів позивачкою долучено медичні висновки про те, що діти хворіють, копії договорів про надання освітніх послуг загальноосвітнім навчальним закладом «Харківський приватний навчально виховний комплекс Ліцей професіонал» від 01.07.2020 та копії квитанцій на підтвердження понесених позивачкою витрат на утримання дітей. (а.с. 13-38, 105-114 ) 
Апеляційний суд вважає, що надані позивачкою докази не є безумовною підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 15 000 грн щомісячно.
Витрати у зв`язку із хворобами дітей – є додатковими витратами, стягнення яких передбачено законом у іншій спосіб, ніж стягнення аліментів.
Разом із тим, медичні висновки щодо хвороби ОСОБА_3 датовані періодом вересень-жовтень 2020 року та стосуються тимчасової респіраторної хвороби (а.с.12-16), протокол ультразвукового дослідження не свідчить про наявність хронічних хвороб (а.с. 17, 21) 
Медичні висновки щодо ОСОБА_4 (а.с. 19, 25, 27, 28) датовані листопадом 2020 року та також не свідчать про наявність у неї хронічних хвороб. 
Щодо навчання дітей, апеляційний суд зазначає, що діти мають право на належне здобуття освіти та свого розвитку. Питання щодо обрання навчального закладу та оплати за навчання дітей є компетенцією батьків.
Як зазначено вище, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує сукупність факторів, визначених ст. 182 СК України. 
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду щодо призначення до стягнення з відповідачів аліментів у сумі 5 000 грн щомісячно на утримання обох дітей (по 2 500 грн на кожного) узгоджуватиметься з вимогами закону, відповідатиме інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду в цій частині не спростували. 
Щодо витрат на правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
ОСОБА_1 окрему апеляційну скаргу на додаткове рішення суду не подавала, що виключає перегляд апеляційним судом цього рішення. Доводи апеляційної скарги про те, що адвокат отримував мінімальний розмір гонорару, визначений радою адвокатів Харківської області від 21.07.2020 також не є підставою для здійснення апеляційного перегляду додаткового рішення суду. 
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 залишити - без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді         А.І. Дорош 

О.А. Лобов