УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/8991/22 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М. 
Категорія 32 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/8991/22 за позовом приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» до ОСОБА_1 , фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та удаваними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М., в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ПАТ «Вібросепаратор» звернулося до суду з позовом, у якому просило: 
- визнати договір №1 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 14.11.2011; договір №2 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 22.05.2012; договір №4 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 22.04.2015; договір №6 об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 24.03.2018, які укладені між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 недійсними;
- визнати договір №1 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 14.11.2011; договір №2 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 22.05.2012; договір №4 оренди об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 22.04.2015; договір №6 об`єкта нерухомості (нежитлового приміщення виробничого призначення) від 24.03.2018, які укладені між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 удаваними.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2023 року відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ПАТ «Вібросепаратор» разом з додатками до нього повернуто ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Вказує, що він визнає свою помилку щодо ненадання квитанцій, що підтверджують направлення відзиву учасникам справи, оскільки помилився через те, що в один і той же час у Корольовському районному суді м. Житомира розглядається справа №296/5952/22 за аналогічним позовом того ж позивача, тільки відповідач 2 – другий орендар іншої частини приміщення – ТОВ «НТК СТЕП». Стверджує, що поштова квитанція, яка підтверджує про направлення комплекту документів, а саме відзиву на позовну заяву з додатками, що був 02.02.2023 направлений на адресу ПАТ «Вібросепаратор», була помилково долучена ним до документів в іншій справі. Стверджує, що в судовому провадженні Корольовського районного суд м. Житомира вказаний відзив був отриманий позивачем в залі судового засідання. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2023 року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Вібросепаратор» - Сидорчук Ю.М. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції законною. Зазначає, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано квитанцію з АТ «Укрпошта» про відправку рекомендованого листа ПАТ «Вібросепаратор», проте зі змісту самої квитанції не вбачається, які саме документи було направлено останньому. Жодних доказів відповідачем не надано на підтвердження відправки учасникам справи відзиву.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Повертаючи відзив на позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2 ч.5 ст. 178 ЦПК України щодо долучення до відзиву документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а тому такий відзив судом не приймається до розгляду та повертається відповідачу.
З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.09.2022 ПАТ «Вібросепаратор» звернулося до суду з позов до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та удаваними.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Пунктом 8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України визначено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема, зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Статтею 178 ЦПК України встановлено вимоги до відзиву.
Відповідно до ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України визначено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2022 року відкрито провадження у справі.
Надано відповідачу строк 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позов та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не подані позивачем. Роз`яснено, що у разі подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву до нього повинні бути долучені документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. 
Відповідно до супровідного листа Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2022 вбачається, що зазначена вище ухвала суду була надіслана ОСОБА_1 на його поштову адресу, копія якої була отримана останнім – 30.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
30 січня 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву.
Як вбачається із поданого відзиву, відповідачем не була дотримана вимога ст. 178 ЦПК України в частині надання документів, що підтверджують надсилання його іншим учасникам справи.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.
Зі змісту ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Оскільки ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву не долучено доказів надіслання позивачу примірника даного відзиву, що є порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, вказана заява підлягає поверненню, як така, що подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 підтверджує той факт, що ним не було долучено до відзиву документів, що підтверджують надсилання його іншим учасникам справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2023 року та зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального та процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачає.
При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).
Щодо питання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, то колегія суддів зазначає, що за нормами ЦПК України це відноситься до компетенції суду першої інстанції, а не до компетенції апеляційної інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження та цього висновку не спростовують, тому відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді