ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2023 року                                                                                      Справа № 902/620/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Савченко Г.І. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Олійник Т.М.
за участю представників сторін:
позивача: Янкевич Л.Д., адвоката за довіреністю №01Др-110-1222 від 21.12.22 
відповідача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 06.10.22р. суддею Матвійчуком В.В.    у м. Вінниці, повний текст складено     14.10.22р. у справі № 902/620/22  
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"     
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс"     
про стягнення 686 213,00 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 210007.1-Ск-6833-0722 від 17.07.2022 Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" про стягнення 686 213,00 грн, з яких: 622 051,49 грн - основний борг за розподіл природного газу протягом січня-квітня 2022 року; 3 220,99 грн - 3% річних; 34 255,14 грн - пені; 26 685,38 грн - інфляційних нарахувань.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) укладеного шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420WDRATFP118 від 01.08.2018 до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому, в частині проведення розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період січень-квітень 2022 року.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.10.22 у справі №902/620/22 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 622  051 грн 49 коп. -  боргу; 34  255 грн 14 коп. - пені; 3 220 грн 99 коп. - 3% річних; 26 685 грн 38 коп. - інфляційних втрат та  10 293 грн 20 коп. -  витрат зі сплати судового збору.
В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст. 55 Конституції України, Закон України «Про ринок природного газу», Кодекс ГРС, ст.ст.11, 509, 525, 526, 527, 530, 546, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 627, 629, 633, 634, 641, 642, 901, 903 ЦК України, постанову НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП  № 2498 від 30.09.2015, докази наявні в матеріалах справи, постанову НКРЕКП від 22.12.2021 №2741, ст.ст. 175, 193, 230, 231, 232 ГК України, постанову КГС ВС у справі №913/1397/16 від 26.04.2018 вказав, що враховуючи порушення відповідачем зобов`язань за Договором в частині оплати наданих послуг розподілу, позовні вимоги про стягнення 26 685,38 грн - інфляційних втрат, 3  220,99 грн - 3% річних та 34 255,14 грн - пені, є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 06 жовтня 2022 року у справі № 902/620/22  повністю. Ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до ТОВ  "Укрхімресурс".
Відповідач вважає його прийнятим па підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм процесуального та матеріального права, виходячи з наступного.
Так, вказує, що судом першої інстанції не було  дослідженого того факту, що відповідач не міг користуватись послугами з розподілу природного газу в оспорюваний період, оскільки постачання газу підприємству було припинено, а газоспоживне обладнання було опломбоване, про що представником АТ «Вінницягаз» Омельчуком Ю.О. та представником споживача Демком О. В. було складено відповідний акт від 22.03.2022. В свою чергу зазначений акт було складено на підставі повідомлення ТОВ «Вінницягаз збут» (який є постачальником природного газу для ТОВ «Укрхімрссурс») № 1/1 від 17.03.2022 на припинення (обмеження) газопостачання. Зазначені докази перебували в віданні та розпорядженні позивача.
Отже, з наведеного вище вбачається, що послуги з розподілу природного газу, що надавав позивач відповідачу були припинені з 22.03.2022, а тому вимога по їх оплаті за весь період після 22.03.2022 є безпідставною та не підлягала задоволенню.
Крім того, з посиланням на абз. 1 п. 6.6. договору зауважує, що акти наданих послуг за березень-квітень 2022 року були направлені відповідачу лише 10.05.2022, а тому до відповідача неправомірно було застосовані штрафні санкції, пеню, 3% річних, інфляційні втрати, оскільки обов`язок оплати, згідно умов договору, настає за сукупності двох факторів, а саме: настання 10 числа місяця, наступного за звітним та наявності акту наданих послуг. Згідно п. 6.8. Договору  надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаними між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Вищевказане не було враховане судом, що в свою чергу призвело до винесення неправомірного рішення.
Разом з тим, вважає, що судом при винесенні рішенні не було враховано ще й приписів п. 18 р. "ПРИКНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖННЯ" Цивільного кодексу України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, зауважує, що судом першої інстанції, також, не було враховано, що умовами договору (п. 10.1-10.4) передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). В силу приписів ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), засвідчення якої за погодженням сторін Договору здійснюється у встановленому законодавством порядку.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімресурс» на рішення господарського суду Вінницької області від 14.10.2022  у справі № 902/620/22 залишити без задоволення, а рішення - без змін.
В судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімресурс» на рішення господарського суду Вінницької області від 14.10.2022  у справі № 902/620/22 залишити без задоволення, а рішення - без змін.
Представник скаржника не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином про, що свідчить підтвердження надіслання ухвали на електронні адреси сторін.
Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника скаржника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника  останнього, за наявними у справі доказами.
Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", новим найменуванням якого є Акціонерне товариство “Оператор газорозподільних систем “Вінницягаз” (далі - позивач, в договорі Оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрхімресурс” (далі - відповідач, в договорі Споживач) діють відносини щодо надання послуг з розподілу природного газу газорозподільними системами позивача, комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим  постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ).
Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів до газорозподільної мережі (ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого  постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 № 2498.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов Договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ (АТ "Вінницягаз") та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Відтак, між позивачем та відповідачем укладено Договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання № 09420WDRATFP118 від 01.11.2018 до умов Договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому (далі - Договір).
Відповідно до пункту 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися  Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (п. 2.3 Договору).
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача (п.5.1. та п 5.2. Договору).
Згідно з п.6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2. Договору).
Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. Договору).
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.6. Договору).
Пунктом 12.2 Договору визначено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.
У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами.
Постановою НКРЕКП № 2741 від 22.12.2021  для АТ “Вінницягаз” на період з 01 січня 2022 року на весь 2022 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,76 грн. за 1 м. куб. на місяць (без урахування ПДВ).
Таким чином, з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу у 2022 році  складає 2,112 грн. за 1 м. куб.
Так, спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015,  постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.
Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (є оператором ГРМ).
Так, у спірних правовідносинах Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрхімресурс” (відповідач по справі) має статус споживача.
Згідно п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Умовами п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Абзацом 3 пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI  цього Кодексу.
Отже, спірні відносини між сторонами виникли на підставі внесення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019  змін до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого  постановою НКРЕКП  № 2498 від 30.09.2015. Так, постановою НКРЕКП № 2080 затверджено, що з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.
Як вже зазначалось, в розділі 6-му Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2741 для АТ “Вінницягаз” з 01 січня 2022 року на весь 2022 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,76 грн за 1 м.куб. (без урахування ПДВ).
Таким чином, з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2022 році складає 2,112 грн. за 1 м.куб.
Протягом 2020-2021 газового року відповідачем було спожито 1  754 821,210 куб. м. природного газу об`єктом за адресою м. Калинівка. вул. Нестерчука, 1, а також листом від 14.01.2021  № 11  замовлена потужність на точки обліку за адресою с. Дружне, вул. Промислова, 25 у розмірі  12 482,00 куб. м, що сумарно склало 1 767 303,21 м. куб. 
Таким чином, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п .6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2022 року наступним чином: 
1 767 303,21 м.куб. х 2,112 грн. за 1 м.куб. / 12 міс. = 311    045,38 грн. (щомісячна плата для відповідача, починаючи з січня 2022 року).
Отже, вартість послуг з розподілу природного газу за період з січня 2022 року по квітень 2022 року включно, згідно наданих позивачем актів наданих послуг, склала 1 244 181,49 грн.
В розрізі по актам:
Акт № ВІЯ82000003 від 31.01.2022 за яким в січні відповідачу надані послуги з розподілу природного газу  на суму 259 204,48 грн.;
Акт № ВІЯ82006920 від 28.02.2022 за яким в лютому відповідачу надані послуги з розподілу природного газу  на суму 311 045,35 грн.;
Акт № ВІЯ82010574 від 31.03.2022 за яким в березні відповідачу надані послуги з розподілу природного газу  на суму 259 204,48 грн.;
Акт № ВІЯ82014461 від 30.04.2022 за яким в квітні відповідачу надані послуги з розподілу природного газу  на суму 311 045,38 грн.
Відповідачем в рахунок оплати послуг з розподілу природного газу за період, що є предметом спору у даній справі, було сплачено 325 223,06 грн, з яких:
28.01.2022  згідно платіжного доручення № 1860 сплачено 322 887,11 грн;
28.01.2022  згідно платіжного доручення № 1961 сплачено 2 296,68 грн;
18.04.2022  згідно платіжного доручення № 379 сплачено 39,27 грн. 
Також, станом на 01.01.2022 за відповідачем рахувалась переплата в розмірі 296 906,94 грн, яка зарахована позивачем в рахунок оплати вартості наданих послуг за період, що є предметом спору в даній справі.
З огляду на те, що договір розподілу природного газу, що укладений між сторонами шляхом  підписання відповідачем заяви-приєднання № 09420WDRATFP118 від 01.11.2018, не розірвано, зобов`язання відповідача по оплаті вартості послуг з розподілу природного газу підлягають виконанню.
Так, станом на 15.07.2022 позивачем як Оператором ГРМ обліковано за відповідачем наявність основного боргу в сумі 686  213,00 грн, що слугувало підставою для звернення із даним позовом до суду. При цьому Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором нараховано до стягнення з відповідача 34  255,14 грн - пені, 3 220,99 грн - 3% річних та 26  685,38 грн - інфляційних втрат.
Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України установлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статей  525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Матеріали справи містять копії Актів наданих послуг на підтвердження факту отримання відповідачем послуг з розподілу природного газу на відповідні суми. Суд зважає, що акти за січень та лютий обопільно підписані та скріплені печатками сторін.
Проте, акти за березень та квітень підписані і скріплені печаткою лише позивача. Підпису відповідача останні не містять.
Суд зауважує, що зазначені акти направлялися відповідачу, в т.ч. із вимогою про сплату заборгованості № 210-Сл-3783-0522 від 10.05.2022.
Проте, відповідачем  за фактом надання послуг оплати не здійснено, як і не повернуто підписаних Актів, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Разом з тим слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні заперечення зі сторони відповідача щодо якості та вартості наданих послуг, так само як і не містять матеріали справи мотивованої відмови відповідача  від підписання Актів наданих послуг чи будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач частково чи повністю відмовлявся від одержання послуг за Договором.
Відповідно до практики Верховного Суду (яка хоча і стосується виконання робіт, однак по аналогії може застосовуватися і до надання послуг) у разі відмови однієї із сторін від підписання акту, про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту, визнані судом обґрунтованими (постанова КГС ВС у справі №913/1397/16 від 26.04.2018).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу за відповідний період на суму 622 051,49 грн.
Однак, відповідач з необхідністю щомісячно сплачувати вартість послуги не погоджується з підстав не споживання природного газу у місяці, за який розраховується величина замовленої потужності, мотивуючи свою позицію фактом відсутності споживання природного газу протягом періоду з січня 2022 по квітень 2022 року.
Разом з тим, судова колегія зауважує, що положеннями глави 1 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що:
-договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;
-доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю   складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу (абзац 3 пункту 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З вище викладеного вбачається, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. 
До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання.
Тобто, Оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі  з урахуванням замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ "Вінницягаз", як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Вінницької області.
Також, між приєднаною та замовленою потужністю об`єктів споживача є певна різниця, через що є різниця в підходах до розрахунку вартості послуг:
-приєднаною потужністю  є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг,
-замовлена потужність - це  змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача),
Тобто, оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкти споживача.
За наведеного, колегія суддів зауважує, що у даному випадку об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване на газопроводі-вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає будь-яких перешкод.
В свою чергу, відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартість послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від мереж Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.
У пункті 6.1. договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем не направлялась позивачу заява про розірвання договору та остаточне від`єднання об`єкта відповідача від газорозподільної системи АТ "Вінницягаз". Відповідно, відповідач продовжує користуватися приєднаною потужністю, та в будь-який час має право та можливість відновити відбір природного газу із газорозподільної системи у порядку, передбаченому Кодексом ГРМ.
Отже, у відповідача до моменту припинення дії договору розподілу природного газу наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу.
В свою чергу безпідставними, також,  є посилання скаржника на те, що при вирішенні справи суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність підписаних Актів зі сторони відповідача як беззаперечний доказ отримання послуг розподілу газу.
Так, відповідно до п. 6.8. Договору розподілу природного газу, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформляється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Згідно із п. 10 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним ними актом наданих послуг.
Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператора ГРМ.
Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання Акта наданих послуг, розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги доказів того, що на момент настання строку оплати послуг він заперечував проти величини потужності, тарифу, вартості послуг, вказаних в актах наданих послуг. Також відповідач не направляв на адресу АТ "Вінницягаз" мотивовану відмову від підписання актів наданих послуг або ж пропозиції про розірвання договору в зв`язку із припиненням споживання природного газу.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні заперечення зі сторони відповідача щодо якості та вартості наданих послуг, так само як і не містять матеріали справи мотивованої відмови відповідача від підписання актів наданих послуг чи будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач частково чи повністю відмовлявся від одержання послуг за договором.
Відповідно до практики Верховного Суду у разі відмови однієї із сторін від підписання акту, про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту, визнані судом обґрунтованими (постанова КГС ВС у справі №913/1397/16 від 26.04.2018).
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із місцевим господарським судом про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з січня 2022 року по квітень 2022 року включно в розмірі 622 051,49 грн.
Поряд з цим, за прострочення оплати послуг розподілу природного газу позивачем нараховано три проценти річних в розмірі 3 220,99 грн., пені в розмірі 34 255,14 грн. та інфляційних втрат в розмірі 26 685,38 грн.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами ст. 611 ЦК України  визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частинами 1, 3  ст. 549 ЦК України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Таким  чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у  договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється  через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої  статті 232 ГК України.
Пунктом 8.2. Договору розподілу природного газу передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Разом з тим, щодо нарахування 3% річних та інфляційних, суд зауважує таке.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..
За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення інфляційного збільшення, трьох процентів річних та пені відповідають умовам укладеного Договору та чинного законодавства України, відтак  є правомірними та обґрунтованим. 
Перевіривши розрахунки здійснені судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає його правильним та арифметично вірним, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначені нарахування обраховано арифметично вірно, у відповідності до положень Договору та норм чинного законодавства України, відповідно про правомірність нарахування інфляційних втрат у розмірі 26 685,38 грн, 3% річних у розмірі 3 220,99 грн та пені у розмірі 34 255,14 грн .
Разом з тим, як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції відповідачем не висловлено заперечень щодо правильності проведеного позивачем розрахунку як основного боргу, так і процентів річних, пені та інфляційних втрат, не надано власного контррозрахунку заборгованості тощо.
Безпідставним є, також, посилання відповідача на пункт 18 розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України, яку мав, на думку відповідача, застосувати суд першої інстанції при розгляді питання щодо стягнення неустойки. Так, застереження даної норми чітко визначають категорію осіб, які звільняються від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань в період дії в Україні воєнного стану - це позичальники, що отримали кредит (позику) від банку або іншої кредитної установи.
В свою чергу, операції із надання коштів у позику (кредит) є окремою фінансовою послугою, що регулюється нормами глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Водночас, між позивачем та відповідачем діють взаємовідносини виключно щодо надання послуг з розподілу природного газу, де позивач виступає надавачем таких послуг, а відповідач відповідно їх користувачем (споживачем). В свою чергу, жодним нормативним документом не передбачено звільнення споживачів (в даному випадку відповідача) від фінансових зобов`язань із оплати отриманих послуг.
Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини, які, на думку відповідача, не застосував суд першої інстанції, колегія суддів  зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про розподіл природного газу» - розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Згідно з положеннями пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКГІ від 30.09.2015 № 2494 (Кодекс ГРМ). розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Згідно з положеннями пункту 7.1 розділу VII Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (Типовий договір), Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього Типового договору.
При цьому, відповідно до пункту 7.4 Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Типовим договором.
Розділом X Типового договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (Форс-мажорних обставин).
Дійсно, Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).
Разом із тим, частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
Тобто, критеріями форс-мажору є: надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і перебувають за межами впливу двох сторін); непередбачуваність обставин (їх настання або наслідки неможливо було передбачити); невідворотність (непереборність) обставин (неминучість події / подій та наслідків); причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання конкретного зобов`язання. При цьому це обов`язковий елемент форс-мажору, оскільки саме він доводить зв`язок між невиконаними зобов`язаннями та причиною їх невиконання.
Враховуючи вищезазначене, застосування положень розділу X Типового договору розподілу природного газу має місце лише у випадках; якщо форс-мажорні обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) об`єктивно унеможливили виконання зобов`язання Оператора ГРМ в частині забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, наприклад, у зв`язку із пошкодженням газорозподільної інфраструктури та/або якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкову систему газопостачання, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу.
А відтак, на переконання колегії суддів, сам по собі воєнний стан не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання (або ж звільнення від відповідальності за таке невиконання).
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 06.10.2022 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, суд 
                       
ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 06.10.22р. у справі № 902/620/22  - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 06.10.22р. у справі № 902/620/22 -   залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
4.  Справу 902/620/22 повернути до Господарського суду Вінницької області .

Повний текст постанови складений "09" лютого 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.