Номер провадження: 22-ц/813/1162/23 
Справа № 523/7560/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І., 
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11 вересня 1999 року відділом РАГС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №749 був зареєстрований шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована спільно з позивачем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року №523/9738/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Позивач стверджував, що після розірвання шлюбу позивачка забрала свої особисті речі та переїхала в інше місце проживання, проте залишилась бути зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 .
Однак відповідачка відмовляється сплачувати за комунальні послуги, які нараховуються на квартиру, при цьому не знімається з місця реєстрації.
Будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі ЖБК «Вимпел-21», який нараховує комунальні послуги, проте відповідачка не бажає їх оплачувати.
На підставі викладеного, позивач, згідно останніх заявлених позовних вимог, просив стягнути з відповідачки на його користь суму у розмірі 7174 гривень, тобто половину суму заборгованості за комунальні послуги, які були нараховані за квартиру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна залишено без задоволення у повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позовної заяви. Скаржником суду було надано усі необхідні копії документів щодо власника квартири, щодо представництва в суді, однак суд не прийняв до уваги його доводи.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 09 березня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №98/1380 від 04 серпня 1995 року.
11 вересня 1999 року відділом РАГС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №749 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.8) 
Після реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_2 проживала спільно з позивачем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 та була зареєстрована в квартирі з 2000 року, що підтверджується довідкою ЖБК «Вимпел» від 03 грудня 2018 року №98.
На момент ухвалення оскаржуваного рішення у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , а також дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року №523/9738/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2016 року, що не заперечується сторонами та підтверджено в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Так, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №98/1380 від 04 серпня 1995 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч. 3 ст. 156 ЦК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що станом на 01 вересня 2020 року по квартирі АДРЕСА_1 нарахована заборгованість у розмірі 14348 гривень 41 копійка.
Вищевказана сума не була сплачена на користь ЖБК «Вимпел-21», оскільки в судовому засіданні позивач пояснив, що у нього не вистачає коштів на сплату всій суми заборгованості.
Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у даній справі, оскільки квартира належить на праві власності ОСОБА_4 , а позовну заяву подано не в інтересах ОСОБА_4 , а виключно в інтересах позивача ОСОБА_1 .
Також судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи є копія довіреності від 09 лютого 2019 року якою ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_1 бути її представником в усіх органах, установах, а також в суді.
Проте, наявність вищезазначеної довіреності не спростовує вищезазначене, та не надає позивачу право розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .
Так, в даному випадку ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги з питань, пов`язаних з квартирою АДРЕСА_1 від свого імені та з метою захисту своїх порушених прав, свобод та законних інтересів, а не діє як представник ОСОБА_4 .
Окрім того, позивачем не надано доказів сплати заборгованість за комунальні послуги ним особисто, а тому у нього відсутнє право зворотної вимоги (регресу) до відповідачки, згідно положень ст. 544 ЦК України.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги фактично не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав. 
Щодо доводів апеляційної скарги, що суду першої інстанції було надано усі необхідні копії документів щодо представництва в суді, однак суд не прийняв до уваги його доводи, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Проте, в даній справі позивачем є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_4 , яка бере участь у судовому процесі через представника за довіреністю ОСОБА_1 .
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи (фактично дублюють доводи позовної заяви) були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог які подані до Одеського апеляційного суду, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, позивач фактично просить збільшити розмір позовних вимог, проте останній міг скористатись правом збільшення розміру позовних вимог під час розгляду даної справи лише в суді першої інстанції до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 09 березня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк