Ухвала
Іменем України
 
17 січня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 333/7194/19
провадження № 61-13335ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною                 скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду                   м. Запоріжжя від 22 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 02 липня 2017 року о 13:27 год, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині на вул. Новокузнецька зі сторони вул. Нагнібіди у напрямку вул. Автозаводська у м. Запоріжжі та порушуючи правила дорожнього руху, здійснила наїзд на нього, у результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. 
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 123 073,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2                     100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд                  за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду                              м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року.
 
В обґрунтування заяви зазначала, що після ухвалення судом рішення, отримала висновки експерта про винуватість ОСОБА_2 у ДТП. Вказувала, що той факт, що ОСОБА_2 є таким самим винуватцем ДТП як і вона, є істотною обставиною, яка має бути врахована судом під час розгляду справи. Про цю обставину вона дізналася 05 жовтня 2021 року. Тож, з огляду на те, що               ОСОБА_2 під час ДТП діяв всупереч вимогам пункту 11.14 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, він повинен нести відповідальність за заподіяну їй шкоду. Вважала, що з огляду на нововиявлені обставини справи, шкода на відшкодування якої претендує ОСОБА_2 , повинна бути зменшена до 1/2 частини. 
 
Враховуючи викладене, просила суд переглянути рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами.
 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що висновок Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - Запорізький НДЕКЦ МВС України) від 04 жовтня 2021 року               № СЕ-19/108-21/10540-ІТ складений вже після ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя області від 10 грудня 2020 року; вина ОСОБА_1 встановлена вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2017 року, тому висновок експерта не є доказом у справі, який свідчить про існування підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
 
26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду                                  з касаційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя                від 22 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду                                      від 29 листопада 2022 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року.
 
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.
 
Встановлені судами обставини
 
02 липня 2017 року, приблизно о 13:27 год, за участю водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипедиста ОСОБА_2 , на проїжджій частині                            вул. Новокузнецької зі сторони вул. Нагнибіди у напрямку вул. Автозаводської у             м. Запоріжжі сталася ДТП, у результаті якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до лікарні.
 
Згідно з висновком судової медичної експертизи від 19 вересня 2017 року № 2091                  у ОСОБА_2 була відкрита черепно-мозкова травма: переломи правої і лівої тім`яних кісток, перелом правої скроневої та виличної кісток; забій та крововиливи під оболонки у правій півкулі головного мозку; рани правої тім`яної ділянки та правої вушної раковини; гематома м`яких тканин голови праворуч, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя. Закриті осколкові переломи відростків 6-го та 7-го шийних хребців, переломи відростків              1-го та 2-го грудних хребців, що проникають у канал хребта з забоєм та стисненням спинного мозку у шийному відділі у ОСОБА_2 , що сукупно кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя. Рани в ділянці правого плеча у ОСОБА_2 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого предмета (предметів). Виникнення встановленого комплексу тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 в умовах ДТП не виключається.
 
За змістом висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 28 серпня 2017 року № 9-437 порушення водієм ОСОБА_1 вимог підпунктів 8.7.3 е), 16.3 та розділу 34 (горизонтальна розмітка 1.12 (стоп-лінія) ПДР України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією ДТП.
 
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/6346/17               від 01 грудня 2017 року, який набрав законної сили 05 січня 2018 року,                      ОСОБА_1 визнано винною у скоєні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Звільнено ОСОБА_1 від призначеного судом покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
 
Стосовно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався та його не було притягнуто до адміністративної відповідальності. 
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
 
Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Комунарського                 районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалася на висновок Запорізького НДЕКЦ МВС України від 04 жовтня 2021 року № СЕ-19/108-21/10540-ІТ, за змістом якого  ОСОБА_2 під час ДТП діяв всупереч вимогам пункту 11.14 ПДР України, і таке порушення знаходиться у причинному зв`язку із настанням ДТП.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій виходили з того, що висновок експерта є новим доказом у справі і не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
 
Такий висновок судів попередніх інстанцій є обґрунтованим з огляду на таке.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключнимиобставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
 
Водночас, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
 
Висновки Верховного Суду
 
Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалася на те, що після ухвалення судом рішення, отримала висновок експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 04 жовтня                  2021 року № СЕ-19/108-21/10540-ІТ про винуватість ОСОБА_2 у ДТП.
 
Комунарський районний суд м. Запоріжжя, ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 як винуватиці ДТП на користь потерпілого ОСОБА_2 грошових коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, врахував преюдиційні обставини, встановлені вироком Комунарського районного суду        м. Запоріжжя від 01 грудня 2017 року.  
 
Судові рішення мотивовані тим, що вироком Комунарського районного суду          м. Запоріжжя по справі № 333/6346/17 від 01 грудня 2017 року встановлено, що причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 8.7.3 е), 16.3 та розділу 34 (горизонтальна розмітка 1.12 (стоп-лінія) ПДР України. 
У цивільній справі судом першої інстанції з посиланням на вирок у кримінальній справі встановлено, що 02 липня 2017 року, приблизно о 13 годині 27 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер               НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині на вул. Новокузнецькій, зі                    сторони вул. Нагнибіди в напрямку вул. Автозаводської в м. Запоріжжі. В цей                 час, на регульований світлофором пішохідний перехід, розташований на                             на вул. Новокузнецькій, в районі зупинки громадського транспорту «Ромакс», виїхав велосипедист ОСОБА_2 , який в порушенні вимоги п. 6.7 ПДР України почав перетинати проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля «Шевроле Авео».
 
Під час руху, водій ОСОБА_1 , маючи об`єктивну змогу виявити червоний для себе сигнал світлофора, діючи в порушення вимоги п. 8.7.3. «е» ПДР України, де вказано: «Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух...», керований транспортний засіб перед світлофором не зупинила, а також діючи в порушення вимог розділу 34 (горизонтальна розмітка 1.12 (стоп-лінія) та                        п.16.3 ПДР України, де вказано: «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою LT2 (стоп-лінією)...» перетнула дорожню розмітку - 1.12 ПДР Україну та виїхавши на зазначений пішохідний перехід, скоїла передньою частиною кузова наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 .
 
Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 провину свою визнала повністю, підтвердила обставини вчинення злочину.
 
Судами враховано, що відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
 
Суд першої інстанції при вирішені спору про відшкодування шкоди, оцінивши в сукупності вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня      2017 року та наявні у матеріалах цивільної справи докази, дійшов висновку, що винні дії ОСОБА_1 щодо порушення ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із наслідками завдання шкоди позивачу.  
 
Переглядаючи справу про відшкодування шкоди в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції також вказав, що вважає посилання ОСОБА_1                          на наявність обопільної вини учасників ДТП, в тому числі й позивача                        ОСОБА_2 , безпідставним.
 
Зміст судових рішень судів обох інстанцій у цій справі свідчить про те, що судами надавалась оцінка доводам ОСОБА_1 про наявність вини у діях відповідача ОСОБА_2 , і суди дійшли висновку про безпідставність таких доводів.  
 
Надаючи висновок Запорізького НДЕКЦ МВС України від 04 жовтня 2021 року                № СЕ-19/108-21/10540-ІТ, складений після набрання чинності рішенням Комунарського районного суді міста Запоріжжя області від 10 грудня 2020 року, ОСОБА_1 вказує на те, що цим висновком підтверджується, що позивач діяв всупереч вимогам пункту 11.14 ПДР України, і таке порушення знаходиться у причинному зв`язку із настанням ДТП. 
 
Враховуючи зміст висновку, який надала ОСОБА_1 , а також обставини, які таким висновком намагається довести відповідачка, а саме винуватість позивача у ДТП, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що цей висновок експерта є новим доказом, який сторона відповідача надала на підтвердження існуванні вини відповідача, отже цей висновок не є доказом, який підтверджує нові обставини, які мали місце, але не були відомі суду під час вирішення справи, оскільки судом надавалася оцінка діям позивача, і його вини у настанні ДТП не встановлено. 
 
Верховний Суд повторює, що за змістом пункту 1 частини другої статті 423                     ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами поява нових докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
 
Підсумовуючи, Верховний Суд у цій справі дійшов переконання, що суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону та правильно визнали необґрунтованою заяву про перегляд судових рішень за нововиявленим обставинами. 
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах, їм  надана належна правова оцінка.  
 
Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний