ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/14276/21
Головуючий у першій інстанції – Карапута О. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/103/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В. 

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: 
Акціонерне товариство ’’Кредобанк’’  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Карапути О.О. від 26 січня 2022 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, 

                            В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, в якому просив стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 110 000 доларів США, а також 8 408,22 доларів США, як 3% річних. 

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив: накласти арешт на транспортний засіб ОСОБА_2 - КІА SORENTO, рік випуску - 2016, об`єм двигуна 2199, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в межах заявленої до стягнення суми у розмірі 118 408,22 доларів США на всіх банківських рахунках ОСОБА_2 , на будь-яких виявлених банківських рахунках, виявлених під час виконавчого провадження, зокрема: НОМЕР_3 в АТ ’’АБ ’’Укргазбанк’’, МФО 320478. В обґрунтування вимог поданої заяви про забезпечення позову позивач вказував, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, та ускладнить в подальшому виконання можливого рішення суду про повернення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт на транспортний засіб ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) - КІА SORENTO, рік випуску - 2016, об`єм двигуна - 2199, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року у даній справі, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його заяви про забезпечення позову, в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 26.01.2022 року в частині накладення арешту на транспортний засіб відповідача є передчасною, при її постановленні суд не з`ясував всі обставини справи, та порушив норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначають, що твердження позивача про те, що ОСОБА_2 не повернув йому кошти в розмірі 110 000 доларів США в рахунок оплати корпоративних прав ТОВ ”БФ-Агро-Інвест”, не відповідають дійсності, оскільки 14.08.2019 року вказані кошти відповідачем було повернуто позивачу, і розписка була знищена (розірвана). Тобто, як стверджує апелянт, зобов`язання відповідача щодо повернення коштів за вищевказаною розпискою від 21.05.2019 року, відсутні. ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що відповідно до ч.3 статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. При цьому, накладаючи арешт на рухоме майно відповідача, суд першої інстанції не з`ясував, яка його орієнтовна вартість, не вказано доказів вартості автомобіля на момент звернення із даною заявою. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції також не враховано тієї обставини, що транспортний засіб відповідача знаходиться у заставі ПАТ ”Кредобанк” за договором застави від 03.11.2016 року, у зв`язку з чим, у разі задоволення позову, звернути стягнення на автомобіль буде неможливо. Доводи апеляційної скарги стверджують, що заходи забезпечення позову вжито судом першої інстанції необґрунтовано, оскільки суд не зазначив обставини відносно того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.  

В частині відмови судом першої інстанції у накладенні арешту на грошові кошти відповідача, ухвала суду першої інстанції від 26.01.2022 року апелянтом не оскаржується.
Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2   залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2   - адвокат Переверзєв О.О. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Кєєр О.С. просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.01.2022 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Акціонерне товариство ’’Кредобанк’’. 01.11.2022 року Чернігівським апеляційним судом було надіслано третій особі, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору - АТ ”Кредобанк”, відповідні документи по даній справі №750/14276/21 (а.с.172), при цьому, запропоновано завчасно ознайомитись із матеріалами справи та подати відзив на апеляційну скаргу, зазначивши свою позицію відносно заявлених у апеляційній скарзі вимог, а також направлено судову повістку про виклик до судового засідання апеляційного суду для участі у розгляді даної справи. Вищевказані документи були отримані уповноваженою особою АТ ”Кредобанк” (а.с.180). 
В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ ”Кредобанк”, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився, правом на подачу відповідного відзиву не скористався.   
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року, частково задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, а саме, в частині накладення арешту на транспортний засіб відповідача, суд першої інстанції, прийнявши до уваги положення ч.2 статті 149, ч.1 статті 150, ч.1 статті 153 ЦПК України, із врахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 ”Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”, виходив із відповідної оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, із урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і заявленими позовними вимогами. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку у оскаржуваній ухвалі від 26.01.2022 року, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб відповідача, передбачено нормами чинного законодавства та є доцільним, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
У задоволенні решти вимог заяви позивача про забезпечення позову судом першої інстанції було відмовлено. 

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки ухвали суду першої інстанції від 26.01.2022 року у оскаржуваній частині є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із нормами процесуального законодавства, не можуть бути підставами для скасування ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 26.01.2022 року в частині накладення арешту на транспортний засіб відповідача є передчасною, при її постановленні суд не з`ясував всі обставини справи, та порушив норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначають, що твердження позивача про те, що ОСОБА_2 не повернув йому кошти в розмірі 110 000 доларів США в рахунок оплати корпоративних прав ТОВ ”БФ-Агро-Інвест”, не відповідають дійсності, оскільки 14.08.2019 року вказані кошти відповідачем було повернуто позивачу, і розписка була знищена (розірвана). Тобто, як стверджує апелянт, зобов`язання відповідача щодо повернення коштів за вищевказаною розпискою від 21.05.2019 року, відсутні. ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що відповідно до ч.3 статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. При цьому, накладаючи арешт на рухоме майно відповідача, суд першої інстанції не з`ясував, яка його орієнтовна вартість, не вказано доказів вартості автомобіля на момент звернення із даною заявою. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції також не враховано тієї обставини, що транспортний засіб відповідача знаходиться у заставі ПАТ ”Кредобанк” за договором застави від 03.11.2016 року, у зв`язку з чим, у разі задоволення позову, звернути стягнення на автомобіль буде неможливо. Доводи апеляційної скарги стверджують, що заходи забезпечення позову вжито судом першої інстанції необґрунтовано, оскільки суд не зазначив обставини відносно того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 26.01.2022 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, а також в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №638/20248/19, провадження №61-11744св20.      

Відповідно до ч.2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, заборона вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 ”Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” (із наступними змінами), забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, вказано, що ”співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову”.

При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.  

Як зазначено у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, ”…умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача”.

Як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, в якому просив стягнути із відповідача на свою користь  грошові  кошти  у  розмірі  110  000  доларів  США,  а  також 8 408,22 доларів США, як 3% річних. 
Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив: накласти арешт на транспортний засіб ОСОБА_2 - КІА SORENTO, рік випуску - 2016, об`єм двигуна 2199, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в межах заявленої до стягнення суми у розмірі 118 408,22 доларів США на всіх банківських рахунках ОСОБА_2 , на будь-яких виявлених банківських рахунках, виявлених під час виконавчого провадження, зокрема: НОМЕР_3 в АТ ’’АБ ’’Укргазбанк’’, МФО 320478. В обґрунтування вимог поданої заяви про забезпечення позову позивач вказував, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, та ускладнить в подальшому виконання можливого рішення суду про повернення безпідставно набутих коштів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, станом на 18.01.2022 року (а.с.91), за ОСОБА_2 з 02.11.2016 року зареєстровано транспортний засіб - КІА SORENTO, рік випуску - 2016, об`єм двигуна 2199. 

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.01.2022 року, у оскаржуваній частині, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено частково. Судом накладено арешт на транспортний засіб ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) - КІА SORENTO, рік випуску - 2016, об`єм двигуна - 2199, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . 

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків ухвали суду першої інстанції від 26.01.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. 
Суд першої інстанції виходив із норм права, які регулюють дані правовідносини, із оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, із врахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову, їх співмірності із заявленими позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і заявленими позовними вимогами. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним і співмірним із вимогами заявленого позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.                  

Надані позивачем суду відомості щодо середньої ціни автомобіля  КІА SORENTO по всій Україні (а.с.90), відповідачем не спростовано належними та достатніми доказами, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України.  

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 ”Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” (із наступними змінами), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.  

Висновки ухвали суду першої інстанції від 26.01.2022 року у оскаржуваній частині із вищезазначеними приписами Закону, в тому числі, і з положеннями статей:149,150 ЦПК України.    

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що транспортний засіб відповідача знаходиться у заставі ПАТ ”Кредобанк” за договором застави від 03.11.2016 року (а.с.164). 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги, у контексті приписів статті 150 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 26.01.2022 року у оскаржуваній частині. Крім того, ухвалою Чернігівського апеляційного суду до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Акціонерне товариство ’’Кредобанк’’. 01.11.2022 року Чернігівським апеляційним судом було надіслано третій особі, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору - АТ ”Кредобанк”, відповідні документи по даній справі №750/14276/21 (а.с.172), при цьому, запропоновано завчасно ознайомитись із матеріалами справи та подати відзив на апеляційну скаргу, зазначивши свою позицію відносно заявлених у апеляційній скарзі вимог, а також направлено судову повістку про виклик до судового засідання апеляційного суду для участі у розгляді даної справи. Вищевказані документи були отримані уповноваженою особою АТ ”Кредобанк” (а.с.180). В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ ”Кредобанк”, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився, правом на подачу відповідного відзиву не скористався.   
   
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року, у оскаржуваній частині, необхідно залишити без змін, оскільки висновки даної ухвали суду першої інстанції узгоджуються із встановленими судом документально підтвердженими фактичними обставинами та нормами права, які регламентують дані правовідносини.

У неоскаржуваній апелянтом частині ухвала Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.01.2022 року, апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                      
                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2022 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 16.01.2023 року.

Головуючий:                                            Судді: