ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1225/22
Провадження № 33/4820/193/23
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у ВП «Хмельницька АЕС» на посаді інженера служби фізичного захисту групи внутрішньої безпеки, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.
За постановою суду, 14 листопада 2022 року о 14:55 год. водій ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку №89 по вул.Снігурів м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «Mersedes-Benz» із реєстраційним номером НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено за результатами огляду на місці за допомогою технічного приладу «Драгер». Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити  провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Вважає, що постанова суду є незаконною і необгрунтованою, постановлену з грубими порушеннями конституційних принципів прав людини, норм матеріального та процесуального права України.
Вказує, що не допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, тому всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначає, що відеофайли надані суду в копіях небезперервних файлів фіксації події правопорушення, не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень.
Звертає увагу суду, що надані матеріали на оптичному диску не засвідчені електронним цифровим підписом. Свідки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені, тому результати проведення огляду на стан сп`яніння є недопустимими, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З метою забезпечення присутності сторони обвинувачення під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме перегляду справи судом апеляційної інстанції, прокурор повідомлявся належним чином про перегляд апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення, проте прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явися, 15.03.2023 до суду надійшов лист від заступника Шепетівської окружної прокуратури, в якому прокуратура посилається на те, що діючим КУпАП не передбачено обов`язкової участі прокурора у розгляді справ такої категорії, а тому участь прокурора у даній справі буде виходити за межі повноважень наданих законодавцем органам прокуратури. Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора.
       Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

       Вина ОСОБА_1  у порушенні п. 2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 302842 від 14.11.2022 (а.с. 2); результатами тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6810» до протоколу № 302842, відповідно до якого 14.11.2022 о 14:59 год. ОСОБА_1 мав вміст алкоголю у крові на рівні 1,5‰ (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. За результатами огляду, проведеного за допомогою технічного приладу «Драгер» було встановлено, що ОСОБА_1  мав вміст алкоголю у крові на рівні 1,5‰ (а.с.4) та відеозаписами, на яких зафіксовано факт добровільного проходження  ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, із результатами якого він погодився (а.с. 8).
       Із досліджених письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , був зупинений біля будинку № 89 по вул.Снігурів м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області працівниками поліції, які виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд для виявлення стану сп`яніння на місці зупинки з використанням технічного приладу «Drager Alcotest 6810», на що він погодився, і за результатами цього огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи вміст алкоголю у крові на рівні 1,5‰, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст.256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою яка його склала та ОСОБА_1 . В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що не вживав.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 14 листопада 2022 року за участю ОСОБА_1 , а саме : працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1  та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» 6810». Водій ОСОБА_1  огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу пройшов (тест 4162 із результатом 1.50‰), жодним чином не висловлював незгоду з результатами тестування, навпаки визнав, що вживав алкоголь та тривалий час вмовляв працівників поліції його «пробачити». 
Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що наданий працівниками поліції відеозапис не може бути доказом у даній справі через те, що не засвідчений цифровим підписом,що свідчить про недопустимість такого доказу не заслуговує на увагу. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором №1042-10442, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний  документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники  електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026від 18грудня 2018року «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису,з асобів фото-і кінозйомки,відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

Також апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, маючи сумніви у належності, допустимості та достовірності відеофайлів, які містяться у матеріалах справи, жодних клопотань ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції не подавав з вимогами про витребування всіх відеоматеріалів, відзнятих працівниками поліції відносно скаржника, або про виклик працівника патрульної поліції за для надання пояснень.

Доводи апелянта про те, що поліцейським не було проінформовано про причини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 що є порушенням Закону України « Про національну поліцію», не беруться судом до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення наркотичного сп`яніння.
       
       Доводи апелянта, що до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що працівниками поліції було порушено вимоги оформлення протоколу, оскільки  проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зафіксовано із застосуванням технічних засобів відеозапису згідно положень ч.2 ст. 266 КУпАП, а залучення свідків до процедури проведення огляду передбачається лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів. 

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, тому такий не може бути належним доказом у справі.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, дії поліцейських, поведінку    ОСОБА_1 та його відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

       Доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які були перевірені в ході апеляційного розгляду справи, а тому на думку апеляційного суду є такими, які направлені на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.        

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.