УХВАЛА
30 січня 2023 року
м. Київ
справа № 761/24254/15
провадження № 51-530 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року ОСОБА_5 , звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кримінальне провадження, відомості про яке внесені 03 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015100100006467, щодо нього закрито. 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку. 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни. Проте, потерпілий подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Як убачається із змісту касаційної скарги, потерпілий фактично не погоджується із вирішенням цивільного позову у кримінальному провадженні. Однак, вказуючи про незаконність судових рішень з цих підстав, не конкретизує, які конкретно порушення закону допустив суд апеляційної інстанції, передбачені ст. 412 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 419 КПК України, які могли бути підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
Крім того, в касаційній скарзі потерпілий посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, разом з тим, належним чином свої доводи у цій частині не обґрунтовує.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, у касаційній скарзі потерпілого відсутнє належне формулювання його вимог із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. 
Як убачається із змісту касаційної скарги, потерпілий порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Проте, таке формулювання вимог потерпілого не відповідає приписам ст. 436 КПК України. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції має бути підтвердження, що цей строк не пропущено.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                       ОСОБА_3