УХВАЛА

14 березня 2023 року 
м. Київ

справа №640/30445/20
адміністративне провадження № К/990/6522/23  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 

перевірив касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі № 640/30445/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, Офіс Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання винити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичній операції при звільнені;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичній операції;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні з військової служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні.
Зобов`язано Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні.
Зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДР: 00034022) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні відпустки.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДР: 00034022) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДР: 00034022) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за затримку повного розрахунку при звільнення за період із 01 серпня 2019 року по 27 січня 2023 року у розмірі суми невиплачених ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022) на користь ОСОБА_1       ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 28 625 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
23 лютого 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та послався на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник, посилаючи на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає, що забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Щодо посилання на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України відповідач зазначив, що суди, які розглядали справу, не дотрималися вимог спеціального законодавства та прийняли рішення із порушенням як норм матеріального так і процесуального права. Для подальшого формування практики розгляду даної категорії справ є необхідність у системному підході до правильного застосування судами норм матеріального права у зазначеній категорії справ, тому, як вказує скаржник, перегляд рішень як першої так і апеляційної інстанцій у зазначеній справі має виняткове значення для Міністерства оборони України та значний суспільний інтерес у єдиному підході судів до застосування норм як матеріального так і процесуального права.
Суд наголошує, що з огляду на те, що поняття виняткового значення та значеного суспільного інтересу є оціночними, воно потребує належного обґрунтування з боку скаржника. Сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі, без відповідного підкріплення прикладами/доказами, не дає підстав для відкриття касаційного провадження.
Також скаржником не зазначено в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, розгляд яких надав би нового, уніфікованого розуміння застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола осіб.
Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.
Проте наведені скаржником доводи не свідчать про наявність жодної із вказаних вище умов, скаржник жодним чином не посилається на різноманітність такої практики. Зазначені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними та притаманні кожній аналогічній справі, а тому в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що безпосередньо ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Отже, оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
За таких обставин, Верховний Суд зазначає, що оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте заявником таких винятків не обґрунтовано, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.       
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі № 640/30445/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, Офіс Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання винити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська 	
                                                                                                             Н.В. Шевцова